Провадження №2/447/39/19
Справа №447/1949/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

24.04.2019 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Бачуна О.І.

при секретарі Тремба І.Ю.

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_7, третьої особи ОСОБА_8 про визнання недійсним рішення ОСОБА_6 сільської ради Миколаївського району Львівської області №632 від 16.07.2015року та за позовом ОСОБА_8 до Дроговизкої сільської ради, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 про зобов'язання Яніва Володимира Михайловича привести проїзд (провулок) між: вулицями ОСОБА_9 та Л. Українки у с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі та воріт та зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні проїздом (провулком) між вулицями ОСОБА_9 та Л.Українки у с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області ОСОБА_8,-

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

04.09.2017р. ОСОБА_5 предявив позов до ОСОБА_6 сільської ради Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_7, третьої особи ОСОБА_8 про визнання недійсним рішення ОСОБА_6 сільської ради Миколаївського району Львівської області №632 від 16.07.2015року.

06.10.2017р. ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області відкрито провадження по справі і судове засідання призначено на 08.11.2017р.

11.01.2018р. ОСОБА_8 подала в суд позов до ОСОБА_6 сільської ради Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності , скасування запису про проведене державну реєстрацію прав та відновлення становища, яке існувало до порушення прав.

31.08.2018р. позивач ОСОБА_5 подав до суду заяву в якій просить залишити без розгляду заявлені ним позовні вимоги в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

30.10.2018р. ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_8 про визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності, скасування запису про проведене державну реєстрацію прав та відновлення становища, яке існувало до порушення прав, залишено без руху.

14.11.2018р. ОСОБА_8 подала до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій просить долучити до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору, та просить розглядати в судовому засіданні заявлені вимоги про зобов'язання Яніва Володимира Михайловича привести проїзд (провулок) між: вулицями ОСОБА_9 та Л. Українки у с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі та воріт та зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні проїздом (провулком) між вулицями ОСОБА_9 та Л.Українки у с. Дроговиж Миколаївського району Львівської області ОСОБА_8, а інші позовні вимоги залишити без розгляду.

В судовому засіданні представники позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_8 заперечили, вважають, що такі заявлені безпідставно. Додатково пояснили, що при прийнятті рішення ОСОБА_6 сільською радою №632 від 16.07.2015р., ОСОБА_7 неправомірно було надано частину земельної ділянки площею 130кв.м., яка являється проїздом. При прийнятті даного рішення ОСОБА_5 був відсутній та не було погоджено меж земельної ділянки із суміжними землекористувача Гичкою та ОСОБА_8

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_3 проти позову ОСОБА_5 заперечив, позовні вимоги ОСОБА_8 підтримав. Пояснив, що при прийнятті оскаржуваного рішення №632 від 16.07.2015р. не було порушено права ОСОБА_5 та дотримано вимог Земельного законодавства. ОСОБА_5 самовільно захопив проїзд, за що його було притягнено до відповідальності.

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 сільської ради Миколаївського району Львівської області ОСОБА_10В, проти задоволення позову ОСОБА_5 заперечив. Пояснив, що ОСОБА_7 з 2009 року готував документацію щодо виділення йому земельної ділянки. 18.04.2013р. відбулося засідання комісії сільської ради, на якому було вирішено, що ОСОБА_7 має право на приватизацію земельної ділянки в тих межах в яких у 2012р. був затверджений Генеральний план. 16.07.2015р. сільською радою було прийнято рішення №632, про затвердження ОСОБА_7 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,0932га та передано у власність земельну ділянку площею 0,0932га. При прийнятті оскаржуваного рішення межі земельної ділянки не змінювалися, а площе земельної ділянки збільшилася за рахунок уточнення площі, а не за рахунок провулку. Межі земельної ділянки ОСОБА_7 узгоджувалися із всіма, окрім ОСОБА_8 про що було складено акт. На даний час спірний провулок загороджений ОСОБА_5

В судовому засіданні представник ОСОБА_8 ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_8 підтримав, пояснив, що ОСОБА_8 позбавлена можливості користуватися спірним проїздом, оскільки відповідач ОСОБА_7 загородив проїзд.

Судом встановлено:

ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 сільської ради, Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_7, третьої особи ОСОБА_8 про визнання недійсним та скасування рішення ОСОБА_6 сільської ради Миколаївського району Львівської області №632 від 16.07.2015р., свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.08.2015р. та витягу з Державного реєстру речових прав від 24.07.2015р. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що протоколом засідання земельної комісії Дроговизьколї сільської ради від 05.02.2012р. ОСОБА_7 зобовязано привести межі його земельної ділянки відповідно до площі, яка йому передавалася у власність 0,08га., а земельна ділянка площею 132кв.м. являється проїздом, відноситься до земель житлової та громадської забудови та безпідставно надана у власність ОСОБА_7 Узгодження меж земельної ділянки із ОСОБА_5 не відбувалося, що є грубим порушенням земельного законодавства. ОСОБА_5 не був присутнім при прийнятті спірного рішення. При винесенні рішення №632 від 16.07.2015р. ОСОБА_6 сільською радою грубо порушено вимоги ст.83 Земельного кодексу України, а тому воно підлягає скасуванню.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 09.10.2000 року державним нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_11 успадкував жилий будинок, разом з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці земель ОСОБА_6 сільської ради, що знаходиться в с.Дроговиж по вул. І.Франка,71 Миколаївського району Львівської області.

Як вбачається із протоколу засідання земельної комісії ОСОБА_6 сільської ради від 05.02.2013р., комісія вирішила зобовязати ОСОБА_7 привести межі свої присадибної ділянки для БОЖБ відповідно до площі яка передавалась у власність 0,08га.

Згідно рішення ОСОБА_6 сільської ради Миколаївського району Львівської області №632 від 16.07.2015 року «Про затвердження гр. ОСОБА_7 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)» зокрема затверджено ОСОБА_7 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0932 га (кадастровий номер :01:004:0403) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: с.Дроговиж вул.І.Франка,67 та передано у власність дану земельну ділянку.

Право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0403 по вулиці Франка, 67 у с.Дроговиж Миколаївського району Львівської області ОСОБА_7 зареєстрував у встановленому законом порядку, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.08.2015 року індексний номер 4204976 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.07.2015р.

Як вбачається із Акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_7 в с.Дроговиж, по вулиці І.Франка, Миколаївського району Львівської області, складеного комісією у складі ОСОБА_12 та ОСОБА_13, було проведено встановлення і узгодження меж ділянки ОСОБА_7 На даному акті наявний підпис суміжного землекористувача ОСОБА_8

Покликання ОСОБА_8 на те, що нею не підписувалося акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження. Крім цього, як вбачається із постанови слідчого СВ Миколаївського РВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_14 від 27.06.2014р. кримінальне провадження №0001153 розпочате за заявою ОСОБА_8 про підробку її підпису у вищевказаному акті, закрите у звязку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Крім цього, рішенням ОСОБА_6 сільської ради Миколаївського району Львівської області №569 від 15.01.2015р. погоджено акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_15 в с.Дроговиж, вул. І.Франка, 67 без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_8

Покликання ОСОБА_5 про скасування рішення сільської ради, яким затверджено технічну документацію із землеустрою, з тої підстави що відсутній його підписи в Акті, не заслуговує на увагу, так як суміжні землекористувачі погодили межі земельної ділянки, поставивши в акті свої підписи, ОСОБА_5 не є суміжним землекористувачем, його права та інтереси не порушено.

Як вбачається із листа ОСОБА_6 сільської ради Миколаївського району Львівської області №318/02-15/411 від 31.08.2018р., згідно по господарської книги за ОСОБА_5, який є власником будинку по вулиці І.Франка,71 рахується земельна ділянка площею 0,0700га.; згідно погосподарської книги ОСОБА_7 який є власником будинку по вулиці І.Франка,67 належить земельна ділянка площею 0,0932 га.; згідно рішення ОСОБА_6 сільської ради №402 від 23.09.2009р. ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку у власність площею 0,07га по вулиці І.Франка,71 в с.Дроговиж.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1, ч.2 ст.118 ЗК України (в редакції на час прийняття рішення сільською радою) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 правовстановлюючих документів, які б підтверджували його право власності на земельну ділянку по вул. І.Франка, 71 в с.Дроговиж Миколаївського району Львівської області не має, відповідно не встановлено межі даної земельної ділянки в натурі (на місцевості).

За таких обставин суд дійшов висновку, що рішення №632 від 16.07.2015 року «Про затвердження гр. ОСОБА_7 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості)» прийнято обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому не вбачає підстав для скасування оспорюваного рішення.

Крім цього, в суд з позовом звернулася ОСОБА_8 яка просить зобовязати Яніва Володимира Михайловича привести проїзд (провулок) між вулицями ОСОБА_9 та Л.Українки у с.Дроговиж, Миколаївського району Львівської області до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі та воріт та не чинити перешкод у користуванні таким ОСОБА_8. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку по вулиці І.Франка,65 в с. Дроговиж, Миколаївського району Львівської області та володільцем земельної ділянки по вулиці Л.Українки в с.Дроговиж. У супереч генерального плану с.Дроговиж, ОСОБА_5 який є сусідом ОСОБА_8 захопив проїзд між вуличками, що унеможливлює наскрізний проїзд від вулиці ОСОБА_9 до вулиці Л.Українки, тому просить позов задоволити .

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.05.2010р. ОСОБА_8 є власником будинку №65 по вулиці І.Франка у с.Дроговиж, Миколаївського району Львівської області.

Як вбачається з викопіювання із генерального плану с.Дроговиж, земельні ділянки ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є сусідніми, а між присадибними земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_7 наявна вуличка ( проїзд).

Рішенням ОСОБА_6 сільської ради Миколаївського району Львівської області №320 від 23.10.2012 року «Про відкриття провулку між вул. І.Франка,67 та вул. Франка 71» ОСОБА_5 було зобов'язано відкрити провулок між його житловим будинком по вул. І.Франка,71 та житловим будинком ОСОБА_7 по вул. І.Франка, 67 в с.Дроговиж Миколаївського району Львівської області у зв'язку з незаконним його закриттям брамою.

Відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.03.2015 року, в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_6 сільської ради Миколаївського району Львівської області №320 від 23.10.2012 року «Про відкриття провулку між вул. І.Франка,67 та вул. І.Франка 71» відмовлено.

За положенням ч.3 ст.12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, ОСОБА_5 рішення ОСОБА_6 сільської ради №320 від 23.10.2012р. належним чином не виконав, тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_8 підлягають до задоволення, слід зобовязати ОСОБА_5 привести проїзд ( провулок) між вулицями ОСОБА_9 та Л.Українки у с.Дроговиж, Миколаївського району Львівської області до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі та воріт та не чинити перешкод у користуванні таким ОСОБА_8.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Позов ОСОБА_8 задоволити.

Зобовязати Яніва Володимира Михайловича привести проїзд ( провулок) між вулицями ОСОБА_9 та Л.Українки у с.Дроговиж, Миколаївського району Львівської області до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі та воріт та не чинити перешкод у користуванні таким ОСОБА_8.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_6 сільська рада Миколаївського району Львівської області, розташована за адресою с.Дроговиж, вул. Івана Франка,97 Миколаївського району Львівської області

Відповідач ОСОБА_7, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Третя особа ( позивач із самостійними вимогами) ОСОБА_8, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

Суддя Бачун О. І.