ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/2479/19 Головуючий суддя І інстанції Онупко М. Ю.
Провадження № 22-ц/818/2758/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертранс» на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2019 року, постановлену у складі головуючого судді Онупко М.Ю., по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертранс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум-Тек», ОСОБА_1 , треті особи: Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Регіональний сервісний центр МВС в Харківській області, Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання протоколу загальних зборів недійсним,

встановив:

29 березня 2019 року року Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертранс» звернулосядо Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум-Тек», ОСОБА_1 , треті особи: Міжрайонний відділ Державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Регіональний сервісний центр МВС в Харківській області, Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання протоколу загальних зборів недійсним

У поданій позовній заяві проситьвизнати Протокол № 13 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум-Тек» від 26 грудня 2016 року щодо зменшення статутного капіталу Товариства до 500 грн., шляхом повернення майна, внесеного учасниками до статутного капіталу, зокрема: сідловий тягач Man, номер шасі: НОМЕР_1 , та сідловий тягач Man, номер шасі: НОМЕР_2 ОСОБА_1 недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочинів, а також стягнути судовий збір в розмірі 1921 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Овертранс» просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження її розгляду до Комінтернівського районного суду м. Харкова, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум-Тек», ОСОБА_1 на користь судовий збір Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертранс» 1921 грн.00 коп. витрати на оплату судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Вказало, що з огляду на положення ст. ст. ст. 45, п. 2 ст.4, п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, участь фізичної особи в якості відповідача у розгляді спору, у порядку господарського судочинства, який є предметом розгляду даної справи, є неможливим. Зазначена фізична особа - ОСОБА_1 нарівні з Товариством з обмеженою відповідальністю "Магнум-Тек" має відповідати за заявленим позивачем позовом в якості відповідача такий спір має розглядатися судами загальної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України згідно з встановленою даним кодексом підсудністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржена ухвала відповідає.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір підвідомчий господарським судам.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 20 ГПК у п.п. 3, 15 ч. 1 передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вказано на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Відповідно до частини першої статті 62 Господарського кодексу України підприємством є самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Як установлено в частинах першій, третій статті 167 ГК України, корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно зі статтею 10 Закону України від 19 вересня 1991 року № 1576-XII «Про господарські товариства» (далі - Закон № 1576-XII) учасники мають право, зокрема, брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

У статті 50 Закону № 1576-XII вказано, що товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. Максимальна кількість учасників товариства з обмеженою відповідальністю може досягати 100 осіб. Учасники товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів. Учасники товариства, які не повністю внесли вклади, несуть солідарну відповідальність за його зобов`язаннями у межах вартості невнесеної частини вкладу кожного з учасників.

Статтею 53 Закону № 1576-XII передбачено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

З тексту позовної заяви вбачається ТОВ «Овертранс» заявлені вимоги до ТОВ «Магнум-Тек» та ОСОБА_1 про визнання недійсним Протоколу № 13 загальних зборів учасників ТОВ «Магнум-Тек» від 26.12.2016 року щодо зменшення статутного капіталу Товариства до 500 грн. шляхом повернення внесеного майна учаснику, ОСОБА_1 На обґрунтування позову вказано, що рішення загальних зборів учасників ТОВ «Магнум-Тек» про зменшення статутного капіталу прийнято з порушенням ст.ст. 16, 52, 56 Закону України «Про господарські товариства» щодо права позивача, який є кредитором ТОВ «Магнум-Тек» вимагати дострокового погашення заборгованості.

Тобто позовні вимоги позивача стосуються корпоративних прав учасника ТОВ «Магнум-Тек» ОСОБА_1 та господарської діяльності позивача та ТОВ «Магнум-Тек».

Виходячи з наведеного відповідно до ст.20 ч.1 п.15 ГПК України вищевказаний спір, як спір між двома суб`єктами господарювання, відноситься до юрисдикції господарських судів.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 є засновником юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум-Тек» (а.с.25-30).

Тому відповідно до п.п.3, 15 ч.1 ст.20 ГПК України, ч. 1 ст. 19 ЦПК України, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є господарсько-правовими, тому спір підлягає розгляду за правилами господарського, а не цивільного судочинства, як правильно ухвалив суд першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України у даному випадку відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України у її правовому зв`язку з п. 7 розділу ХІІІ Перехідних положень до ЦПК України (в ред.. від 15.12.2017) враховує постанову Верховного Суду від 05.12.2018 року по справі № 203/2501/15-ц.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) Європейський суд з прав людини в контексті права на доступ до суду, передбаченого у п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950р. наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

З огляду на те, що позивач у даному випадку зберігає можливість захисту свого права в порядку господарського судочинства, відмова у розгляді заявленого ним позову в порядку цивільного судочинства є пропорційним втручанням у його конвенційне право на доступ до суду, передбачене п. 1 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертранс» - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 10.05.2019 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.