Провадження № 22-ц/801/1010/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 рокуСправа № 127/16249/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К. ,Оніщука В.В.

при секретарі: Богацькій О.М.

учасники справи :

позивач -Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

відповідачі- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

третя особа - служба у справах дітей Вінницької міської ради ,

розглянувши у відкритому в судовому засіданні в м.Вінниці апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» на рішення Вінницького міського суду від 19.02.2019 року, постановлене в приміщенні Вінницького міського суду суддею Королем О.П. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та третьої особи- служби у справах дітей Вінницької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,-

В с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі-ПАТ «Укрсоцбанк» ,АТ`Укрсоцбанк") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,за участю третьої особи - служби у справах дітей Вінницької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.Зазначило,що 11 червня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 уклали договір про надання в період з 11 червня 2007 року по 10 червня 2009 року невідновлювальної кредитної лінії №050/25-1059 в межах максимального ліміту заборгованості 58944 дол. США зі сплатою 12,5% річних з порядком надання траншів кредиту, передбаченим договором та поверненням траншів кредиту відповідно до п. 1.1.2.1. щомісячно до 10 числа, починаючи з липня 2007 року рівними частинами в сумі 328 дол. США, з кінцевим терміном повернення заборгованості в сумі 232 дол. США 10 червня 2022 року на умовах, визначених цим договором.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредити, а позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 12 квітня 2018 року виникла прострочена заборгованість у розмірі заборгованості за кредитом - 1398633,47 грн. заборгованості за відсотками - 2008922,70 грн.,за пенею за несвоєчасне повернення кредиту - 203665,67 грн.,за пенею за несвоєчасне повернення відсотків - 533247,01 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. В забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором 11.06.2007 року між Кредитором та ОСОБА_8 - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №050/1-543, відповідно до якого останні передали кредитору в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 з оцінкою в 813 504 грн.

Враховуючи невиконання відповідачами основного зобов`язання позивач просив звернути стягнення на зазначену квартиру АДРЕСА_2 , в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом - на користь ПАТ «Укрсоцбанк», 03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, поточний рахунок № НОМЕР_1 , .Примусово виселити Відповідачів, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з квартири АДРЕСА_2 і стягнути солідарно з Відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі 13 964,56 грн.

Рішенням Вінницького міського суду від 19.02.2019 року у задоволенні позову відмовлено .

В апеляційній скарзі АТ «Укрсоцбанк» просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права,а по справі ухвалити нове рішення,яким позов задовольнити.Послався на те,що рішення суду не відповідає обставинам справи,оскільки розмір заборгованості в рахунок якої банк просить звернути стягнення на майно складає 1398633,47 грн, в той час як предмет іпотеки має оцінку всього 813 504 грн.,а платежі заборгованості по кредиту склали за 2018 рік всього 267,47 долари США.Посилання суду на неможливість виселення відповідачів через відсутність іншого житла не відповідає дійсності ,оскільки у ОСОБА_2 згідно реєстру речових прав є у власності житловий будинок та картира,а у власності ОСОБА_4 - житловий будинок.

У відзиві представник відповідачів ОСОБА_9 вважає рішення суду законним і обгрунтованим,а доводи скарги безпідставними.Зазначив,що пред`явивши позов до третейського суду про дострокове стягнення всієї існуючої на той час заборгованості та отримавши рішення про стягнення коштів ,банк змінив строк виконання зобов`язання на такий що настав та не мав права нараховувати відсотки за договором та пені станом на 17.09.2018 року .

29.05.2019 року позивач (з 06.07.2018 року- АТ «Украсоцбанк») звернувся до суду із заявою ,в якій просить провести судове засідання у відсутність представника позивача та зупинити провадження у справі до вирішення іншої справи,що знаходиться в провадженні суду про оспорювання відповідачами реєстрації за собою позивачем права власності на квартиру по АДРЕСА_3 ,здійснену позивачем відповідно до процедури позасудового врегулювання відповідно до умов договору іпотеки про задоволення вимог іпотекодержателя.Про прийняття до розгляду даної справи свідчить ухвала Вінницького міського суду від 26.04.2019 року .

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30.05.2019 року у зупиненні провадження АТ`Укрсоцбанк» відмовлено .

Заслухавши доповідача,осіб,що беруть участь у розгляді справи,перевіривши рішення суду,доводи апеляційної скарги з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин ,колегія суддів вважає,що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено ,що 11.06.2007року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (з 2010 року - ПАТ «Укрсоцбанк», з 06.07.2018 року- АТ «Украсоцбанк» надалі - Кредитор) та ОСОБА_2 (надалі - Позичальник) було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 050/25-1059 (надалі - Договір кредиту), відповідно до умов якого Кредитор зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (надалі - Кредит), на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Договору кредиту).Кредит був наданий на споживчі потреби (п. 1.2 Договору кредиту) у наступному порядку: з 11.06.2007 р. по 10.06.2009 р. - 58 944,00 долари США (п.п. 1.1.1.1 Договору кредиту), а погашення мало відбутись у наступному порядку: щомісячно до 10 числа, починаючи з липня 2007 р. рівними частинами в сумі 328,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення заборгованості в сумі 232,00 доларів США по 10.06.2022 року (п. 1.1.2.1 Договору кредиту).

Відповідно до п. 1.3 Договору кредиту в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, Кредитор укладає:

- в день укладення договору кредиту - із ОСОБА_2 та із ОСОБА_1 (надалі - «Майновий поручитель») іпотечний договір, за умовами якого Майновий поручитель передає Кредитору в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 іпотечною вартістю 372 084 грн.;

- договір фінансової поруки із ОСОБА_1 .

На виконання вказаної умови Договору кредиту, 11.06.2007 р. між АКБСР «Укрсоцбанк» та співвласниками нерухомого майна - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 050/1-543.

Згідно з п. 6.2 Кредитного договору у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею ОСОБА_10 Анатоліївною або ОСОБА_11 у порядку черговості, вказаному у даному пункті.

30 червня 2011 року постійно діючим третейським судом при асоціації Українських банків за позовом кредитора до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором невідновлюваної кредитної лінії було стягнуто солідарно із боржників на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 534263,14 грн. заборгованості та 5742,63 грн. судових витрат.

13 грудня 2011 року банком було отримано у Дніпровському районному суді м. Києва виконавчий лист №6-5227/2011 про стягнення із ОСОБА_2 540005,77 грн., в провадженні Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області перебуває виконавче провадження за вказаним виконавчим документом, відкрите постановою від 22.08.2017 року. Кошти з боржника стягуються із всіх видів доходів і відбулось часткове погашення заборгованості.

Квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 03.04.2000 року і набута в порядку приватизації, а не за кредитні кошти.В квартирі зареєстровані та проживають малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які є внуками власників житла та проживають у вказаній квартирі разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 .Служба у справах дітей Вінницької міської ради надала висновок від 30 жовтня 2018 року №01-00-011-51095 про недоцільність виселення дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з квартири АДРЕСА_2 .

Постановляючи рішення суду про відмову у задоволенні позову суд обгрунтовано виходив з того,що протягом дії Закону«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII, який набрав чинності 07 червня 2014 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку»,а передана в іпотеку майновими поручителями квартира відповідає критеріям встановленим Законом, так як використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, а тому дія такого мораторію поширюється на дані правовідносини, а отже до квартири АДРЕСА_2 не може бути застосоване звернення стягнення за неналежне виконання валютного кредиту.Відмовляючи у задоволенні вимог про виселення відповідачів суд виходив з того,що предмет іпотеки не був придбаний за рахунок кредиту банку , повернення якого забезпечувалось би іпотекою вказаної/ квартири ,а тому відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК УРСР одночасно з виселенням повинно було вирішуватись питання про надання їм іншого постійного жилого приміщення .Крім того,висновок органу опіки і піклування свідчить про недоцільність виселення неповнолітніх дітей з квартири,що є предметом іпотеки.

Разом із тим,з висновками суду про те,що одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, в рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна і за такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові,а також з тим,що позивач не довів та не надав належних доказів на підтвердження заявлених вимог, а тому необґрунтовано вимагає звернення стягнення на предмет іпотеки, апеляційний суд погодитись не може.

Як вбачається з рішення суду ,здійснюючи останні висновки суд не встановив в рахунок погашення якого розміру заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позивач просив звернути стягнення на майно.

Подвійного стягнення заборгованості як із боржника ,так і з майнового поручителя не відбувається,оскільки відповідно до іпотечного договору ,іпотекодавцями виступали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і третейський суд стягнув кошти з останніх солідарно.

.Апеляційний суд погоджується з обгрунтованими висновками суду щодо того,що у разі пред`явлення до позичальника дострокової вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України ,право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється,а права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання .А також погоджується ,що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 4 вересня 2013 року у справі № 6-73цс13).

Таиим чином,позивач має право висувати вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості,що виникла на час пред`явлення банком вимоги про дострокове виконання зобов`язання в повному об`ємі ,що мало місце при зверненні до третейського суду ,а не станом на 12 квітня 2018 року .

Рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації Українських банків від 30 червня 2011 року із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» було стягнуто солідарно 534263,14 грн. заборгованості та 5742,63 грн. судових витрат.

Як вбачається із довідки АТ`Укрсоцбанк» та не спростовано відповідачами з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення третейського суду і станом на 12.09.2018 року із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було стягнуто 772,48 грн.;909,03 грн.; 804,88 грн.;1523,06 грн.;804,81 грн.;1635,68 грн.;804,94 грн.,а всього 7254,88 грн.

Отже залишок невиконаних зобов`язань відповідачів на цю дату складає 527 008,26 грн.Таким чином, за рахунок предмета іпотеки позивач міг би одержати задоволення своїх вимог по погашенню невиконаних відповідачами зобов`язань за умови відсутності перешкод для цього, які суд виявив.

Звертаючись до суду з позовом до відповідачів , а також із апеляційною скаргою на рішення суду, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження» та примусово виселити відповідачів із іпотечного майна.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено та сторонами не заперечувалось,що право власності на квартиру АДРЕСА_5 з 15.04.2019 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав за АТ «Укрсоцбанк».

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV). Відповідно до частини третьої статті 3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки , зокрема, зазначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону ; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

За змістом цієї норми на особу, до якої перейшло право власності на майно, обтяжене іпотекою, навіть у випадках, коли до її відома не було доведено інформації про обтяження майна іпотекою, переходять всі права та обов`язки іпотекодавця.

Отже, в разі вибуття іпотечного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У ч.1 статті 36 цього Закону зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями ч.3 зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Аналіз статей 36, 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» та статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Право вибору способу захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора закон надає іпотекодержателю.При цьому застосування одного способу захисту не виключає застосування іншого способу, передбаченого законом чи договором ,якщо вимоги залишаються не задоволеними.

Відповідно до ст.19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до п.4.5.договору іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки одним із наступних способів; на підставі рішення суду ;на підставі виконавчого напису нотаріуса або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку встановленою ст.37 ЗУ «Про іпотеку`або шляхом організації іпотекоджержателем продажу предмета іпотеки через укладення купівлі-продажу предмета іпотеки ,в порядку втсановленому ст.38 ЗУ`Про іпотеку».

Згідно ст.37 ЗУ «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Іпотекодержатель ,предв`явивши позов до відповідачів ,обрав спосіб захисту своїх прав у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.Проте,в процесі розгляду справи ,він застосував несудовий ,передбачений законом і договором іпотеки спосіб і ,враховуючи наявне в останньому застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу до нього права власності на предмет іпотеки, зарєстрував за собою речове право на нього .

Таким чином , на час розгляду апеляційним судом справи, вимоги позивача - іпотекодержателя , так і апеляційної скарги про скасування рішення суду та ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не можуть бути задоволені , проте не із встановлених судом підстав , а у зв`язку з тим, що у відповідачів на праві власності відсутнє іпотечне майно , на яке просив звернути стягнення позивач .Останній , звернувши стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження у іпотечному договорі шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки , таким чином задовольнив свої забезпечені іпотекою вимоги ,а іпотека в силу ст.17 ЗУ «Про іпотеку» припинилась.

Відтак ,рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Щодо вимог про виселення відповідачів з указаних у позові підстав ,то оскільки такі вимоги є похідними від звернення стянення на предмет іпотеки шляхом продажу , а іпотечна квартира перейшла у власність іпотекодержателя згідно застережень іпотечного договору ,а тому питання виселення відповідачів вирішується у іншому порядку , тому позов і в цій частині задоволенню також не підлягає.

За таких обставин ,в результаті вжиття позивачем способів самозахисту своїх прав, передбачених законом та договором, апеляційна скарга АТ`Укрсоцбанк» щодо рішення суду підлягає задоволенню частково ,рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову у позові з інших підстав.

Згідно ст. 374 ЦПК суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

Керуючист ст.ст. 367,374, 376,382 ЦПК України,-

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду від 19.02.2019 року скасувати.

В задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та третьої особи- служби у справах дітей Вінницької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - відмовити .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційномупорядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Головуючий: /підпис/ С.Г.Копаничук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.В. Оніщук

Згідно з оригіналом

Суддя-доповідач Копаничук С.Г.