Справа № 713/349/19
Провадження №2/713/247/19
29.05.2019 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретаря судового засідання Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У позові вказував, що 07.11.1998 року уклав шлюб з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 05.12.2014 року, яке набрало законної сили 16.12.2014 року, шлюб між ними розірвано.
З 07.10.1998 року до вересня 2017 року відповідач проживала у житловому будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . У вересні 2017 року відповідач без поважних причин покинула житловий будинок і з того часу у ньому не проживає, її речі у будинку відсутні. Їх син залишився проживати з ним.
Вказаний житловий будинок з 07.12.2001 року по 04.05.2012 року був власністю ОСОБА_4 , яка є його бабою. 04.05.2012 року ОСОБА_4 подарувала йому вказаний житловий будинок.
Знятися з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач не бажає.
Посилаючись на ст.150 ЖК УРСР, ст.ст.317, 319, 321, 383, 405 ЦК України просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, який знаходиться в АДРЕСА_1 .
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. В адресованій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, щодо винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду у порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини своєї неявки суду не повідомила та у встановлений судом строк відзив на позов не подала.
З письмової згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному об`ємі з таких підстав.
Судом установлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №144686958 від 09.11.2018 року та копією договору дарування серія ВРП №784831, посвідченого 04.05.2012 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюком О.О., зареєстрованого в реєстрі за №813.
Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 07.11.1998 року. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 05.12.2014 року по цивільній справі №713/796/14-ц (провадження №2/713/330/14) шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією даного рішення суду, яке набрало законної сили 16.12.2014 року.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_1 з 07.10.1998 року за згодою позивача, що підтверджується копією будинкової книги.
З вересня 2017 року ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання по АДРЕСА_1 не проживає, що підтверджується копіями актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 №2102 від 16.10.2018 року та №359 від 12.02.2019 року, виданими Берегометською селищною радою Вижницького району Чернівецької області.
На даний час позивач не може розпоряджатися належним йому на праві приватної власності житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 , оскільки в ньому зареєстрована відповідач.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Вказані положення закріплені також у ЦК України.
Так відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч.2,3 ст.156 ЖК Української РСР за згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК Української РСР. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) ОСОБА_5 колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК Української РСР.
Відповідно до положень ч.2 ст.64, ч.1 ст.156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство.
У ч.4 ст.9 ЖК Української РСР зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Права членів сім`ї власника на користування жилим приміщенням урегульовані ст.405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, Суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідач ОСОБА_2 , будучи колишнім членом сім`ї позивача, без поважних причин, понад один рік не проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_1 на праві приватної власності.
За вказаних обставин Суд вважає, що відповідача ОСОБА_2 необхідно визнати такою, що втратила право на користування вказаним житлом.
Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного суду не представлено.
На підставі викладеного Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають до задоволення.
На підставі викладено та ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.9, 71, 72, 150 ЖК Української РСР, ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 354 України, Суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право на користування житловим будинком в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на праві приватної власності.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Вижницький районний суд до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І. В. Пилип`юк