Справа № 274/2873/19 Провадження № 2-о/0274/119/19
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
УХВАЛА

21.05.19 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд),

розглянувши матеріали заявиОСОБА_1
провстановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з вказаною заявою, у якій просить встановити факт проживання у шлюбі ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , які є його батьком та матір`ю, вказавши при цьому, що ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , є полька за національністю по лінії матері.

Як вбачається зі змісту вказаної заяви, ОСОБА_1 фактчично просить встановити як факт проживання у шлюбі (родинних відносин), так і факт національності ОСОБА_2 , а саме - що остання за національністю є полькою.

Суд вважає за можливе прийняти вказану заяву та відкрите окреме провадження у цивільній справі в частині встановлення факту проживання у шлюбі (родинних відносин).

Разом з тим, в іншій частині заяви, а саме - в частині встановлення факту національності провадження у справі не може бути відкрито з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами першою - третьою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:

1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи;

2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності;

3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою;

4) усиновлення;

5) встановлення фактів, що мають юридичне значення;

6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі;

7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність;

8) визнання спадщини відумерлою;

9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;

10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу;

11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Зазначена норма Цивільного процесуального кодексу України не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31.03.1995 р. № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною першою статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Пунктом 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. № 96/5 (далі - Правила), встановлено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України "Про порядок зміни громадянами України національності" від 31.12.1991 р. № 24, яким визначалось, що національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу.

Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27.01.1999 р. № 70/99.

На даний час законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи в інші документи відомостей про національність.

Проте, відповідно до статті 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 Цивільного кодексу України особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право визначати свою національність.

Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України встановлює, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Статтею 3 Рамкової конвенції держав-членів Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відповідно до пункту 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Згідно з пунктом 1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Таким чином обрання та відновлення національності (стаття 11 Закону України "Про національні меншини в Україні") не відноситься до фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Наведена вище позиція випливає з постанови Верховного Суду від 01.02.2018 р. у справі № 760/19921/16-ц (провадження № 61-147св17), а відтак в силу статті 263 Цивільного процесуального кодексу України має бути врахована Судом.

Пунктом 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, у відкритті провадження в частині встановлення факту, що ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , є полька за національністю по лінії матері, має бути відмовлено.

Керуючись статтями 186, 258, 260, 261, 293, 316 та 318 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

1. Прийняти заяву ОСОБА_1 в частині встановлення факту проживання у шлюбі ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 (родинних відносин) до розгляду та відкрити окреме провадження у цивільній справі.

2. Призначити розгляд справи у цій частині на 01.08.2019 р. о 15:00 у приміщенні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Житомирська, 30-А.

3. Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 в частині встановлення факту, що ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , є полька за національністю по лінії матері (факту національності).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена у разі відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил підсудності та/або у частині відмови у відкритті провадження у справі шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://bd.zt.court.gov.ua/sud0603/.

Суддя В.В. Корбут