Ухвала

25 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 264/2381/17

провадження № 61-8117ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що 09 березня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, відповідно до якого осатаній отримав кредит у розмірі 4 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість ОСОБА_2 не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а таким чином зобов'язання за вказаним вище кредитним договором ОСОБА_2 не виконав. У зв'язку з цим станом на 30 квітня 2017 року загальна сума заборгованості становить 38 048,72 грн, з яких: 2410,25 грн - заборгованість за кредитом, 30 250,44 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 100,00 грн - заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1 788,03 грн - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 38 048,72 грн, та судові витрати по справі у розмірі 1 600,00 грн.

В ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2 помер 15 серпня 2016 року. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно. Будучи спадкоємицею за законом першої черги, його дружина в установленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_2

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду із клопотанням про заміну первісного відповідача ОСОБА_2 на належного - ОСОБА_1

Ухвалою Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 22 серпня 2017 року заяву позивача було задоволено та замінено первісного відповідача у справі - ОСОБА_2 на належного - ОСОБА_1

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

15 квітня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», що є правонаступником позивача, подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості у розмірі 38 048,72 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що зазначена справа має для нього виняткове значення, оскільки невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором перешкоджає стабільній роботі банку та ставить під загрозу повернення банком залучених коштів вкладникам, є безпідставними, оскільки заявником не наведено логічного обґрунтування таким твердженням, а саме, яким чином заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 048,72 грн перешкоджає стабільній роботі банку, який за інформацією Національного банку України за рівнем доходів є одним із найуспішніших банків України.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак