Справа № 485/1634/18
Провадження № 22-ц/812/817/19 Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Прокопчук Л.М., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участю: представника позивача - Удотової А.М., представника відповідача - Бастикайтес А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю

«Агро-Торгівельна Фірма «Агро-діло»

на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2019 року, постановленої під головуванням судді - Квєтка І.А. в приміщенні того ж суду по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-діло» (надалі - ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло») до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Агро Сервіс Плюс» (надалі - ФГ «Агро Сервіс Плюс») за участю третьої особи - Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області про визнання недійсними додаткових угод до договорів суборенди земельних ділянок про припинення дії договорів суборенди земельних ділянок скасування їх державної реєстрації, визнання недійсними договорів суборенди та скасування їх державної реєстрації,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2018 року ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло» звернулось до суду з до ОСОБА_1 , ФГ «Агро Сервіс Плюс», в якому просило визнати недійсними додаткові угоди від 30 серпня 2018 року до договорів суборенди земельних ділянок від 31 жовтня 2014 року про припинення дії договорів суборенди земельних ділянок: площею 141,7996 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ; площею 210, 6045 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 200,0872 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 27,4359 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , які розташовані в межах території Першотравневої сільської ради Снігурівського району, Миколаївської області; скасувати записи від 10 вересня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію припинення права оренди (суборенди) ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло» на вказані земельні ділянки; визнати недійсними укладені 02 жовтня 2018 року договори суборенди на вказані земельні ділянки, укладені між ОСОБА_1 та ФГ «Агро Сервіс Плюс», скасувати записи від 08 жовтня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права суборенди «Агро Сервіс Плюс» на вказані земельні ділянки.

Позивач зазначав, що 28 жовтня 2013 року між Головним управлінням Держземагенства у Миколаївській області та ОСОБА_2 було укладено чотири договори оренди землі строком на 49 років, за умовами яких орендар прийняла в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, які знаходяться в межах території Першотравневої сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, а саме: земельну ділянку площею 200, 0872 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ; земельну ділянку площею 210, 6045 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ; земельну ділянку площею 27, 4359 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ; земельну ділянку площею 141, 7996 га, кадастровий номер НОМЕР_1 .

В подальшому, 31 жовтня 2014 року між ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло» та ОСОБА_2 було укладено чотири окремих договорів суборенди землі, згідно яких орендар надала, а суборендар прийняв у строкове платне користування вищезазначені земельні ділянки, строком на 48 років, які були зареєстровані у Реєстраційній службі Снігурівського районного управління юстиції Миколаївській області та в яких у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року було заміно сторону орендаря на ОСОБА_1

08 жовтня 2018 року позивачу стало відомо, що додатковими угодами, укладеними між ОСОБА_1 та представником ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло» 30 серпня 2018 року договори суборенди припиненні.

Посилаючись на те, що ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло» не мала наміру припиняти дію договорів суборенди земельних ділянок та жодних рішень стосовно розірвання даних договорів не приймалося, крім того, представник позивача жодних додаткових угод про припинення договорів суборенди не підписував, просило суд про задоволення позову.

29 березня 2019 року представник ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло» звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення у вигляді заборонити будь-яким особам, ОСОБА_1 та ФГ «Агро Сервіс Плюс», крім ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло», проведення будь-яких сільськогосподарських робіт на земельних ділянках, які розташовані в межах території Першотравневої сільської ради Снігурівського району Миколаївської області: 141,7996 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ; площею 210, 6045 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 200,0872 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 27,4359 га, кадастровий номер НОМЕР_1 .

Заява мотивована тим, що після реєстрації договорів суборенди землі товариство набуло право орендаря з можливістю користування земельними ділянками, якими продовжує користуватися і на даний час, виконує свої зобов`язання в частині сплати орендних платежів, на вказаних земельних ділянках заявником встановлені сучасні зрошувальні системи та побудовано іригаційну систему на загальну суму 20 877 220, 88 грн., незавершені капітальні інвестиції (витрати на врожай 2019 року), що складають 771 317,58грн.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідачів, дії яких можуть перешкоджати заявнику користуватися земельними ділянками. Вважає, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити виконання рішення суду або поновлення порушених прав та його інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2019 року заяву ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло» про забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що ухвалою того ж суду від 18 жовтня 2018 року задоволено заяву ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло та з метою забезпечення позову заборонено вчинення суб`єктами державної реєстрації прав реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації договорів про передачу у користування земельних ділянок, які знаходяться на території Першотравневої сільської ради Снігурівського району Миколаївської області за кадастровими номерами: НОМЕР_1 ; НОМЕР_1 ; НОМЕР_1 ; НОМЕР_1 , укладених ОСОБА_1 чи від його імені іншими особами, до вирішення спору по суті. У задоволенні заборони щодо проведення будь-якими третіми особами та ОСОБА_1 сільськогосподарських робіт на земельних ділянках відмовлено за необґрунтованістю, яка учасниками справи не оскаржувалася. Крім того, суд виходив з того, що предмет спору не змінився.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, представник ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло» оскаржив її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи та не досліджено докази, поданих із заявою про забезпечення позову від 29 березня 2019 року, просив її скасувати та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

У запереченнях на апеляційну скаргу, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просила ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала відповідає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пунктах 1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову представник ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло», посилалась на те, що відповідачі перешкоджають користуватися земельними ділянками, а крім того, самовільно засіяли землі, які перебувають в суборенді, що завдає значної шкоди як суборендарю.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсними додаткових угод від 30 серпня 2018 року, укладеними між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло до договорів суборенди земельних ділянок від 31 жовтня 2014 року про припинення дії договорів суборенди земельних ділянок: площею 141,7996 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ; площею 210, 6045 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 200,0872 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 27,4359 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , які розташовані в межах території Першотравневої сільської ради Снігурівського району, Миколаївської області; скасування записів від 10 вересня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію припинення права оренди (суборенди) ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло» на вказані земельні ділянки; визнання недійсними укладені 02 жовтня 2018 року договори суборенди на вказані земельні ділянки між ОСОБА_1 та ФГ «Агро Сервіс Плюс», скасування записів від 08 жовтня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права суборенди «Агро Сервіс Плюс» на вказані земельні ділянки.

Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам, ОСОБА_1 та ФГ «Агро Сервіс Плюс», крім ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло», проведення будь-яких сільськогосподарських робіт на земельних ділянках, які розташовані в межах території Першотравневої сільської ради Снігурівського району Миколаївської області: 141,7996 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ; площею 210, 6045 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 200,0872 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 27,4359 га, кадастровий номер НОМЕР_1 0133 суд виходив зі змісту позовної заяви та предмету позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, здійснив оцінку наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення, враховуючи те, що метою забезпечення позову є реалізація в майбутньому актів правосуддя, у той час як заборона будь-яким особам, ОСОБА_1 та ФГ «Агро Сервіс Плюс», крім ТОВ «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-Діло», проведення будь-яких сільськогосподарських робіт на спірних земельних ділянках, не забезпечить, у разі задоволення позову, виконання рішення щодо визнання недійсними додаткових угод до договорів суборенди, а також договорі суборенди на вказані вище земельні ділянки.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, підстави для скасування оскаржуваної ухвали в апеляційній скарзі відсутні, а відтак апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Торгівельна Фірма «Агро-діло» - залишити без задоволення.

Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Л.М. Прокопчук

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 13 травня 2019 року.