Справа № 161/409/19
Провадження № 2/161/1063/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 травня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Петрової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у місті Луцьку цивільну справу №161/409/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувшись із позовом до суду, просить визнати за нею право власності на НОМЕР_1 ідеальну частку автомобіля «RENAULT TRAFIC», легковий пасажирський, номер кузова НОМЕР_2 , 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 . В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 29.07.2005 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.07.2017 р. шлюб між сторонами було розірвано. Водночас, в жовтні 2010 року, будучи в шлюбі, сторонами було придбано вказаний легковий автомобіль. У зв`язку з відсутністю згоди будь-якого з подружжя на отримання грошової компенсації, просить визначити ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу та залишити майно у спільній частковій власності подружжя.

Ухвалою суду від 6 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 8 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач у судове засідання не з`явилася, натомість представник позивача подав на адресу суду заяву, якою просив розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві; проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення судового оголошення на веб-сайті судова влада.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається особою на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Частиною 1 ст. 60 Сімейного кодексу (далі - СК) України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2005 року по 24 липня 2017 року, що вбачається із копії рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.07.2017 року (а.с.8).

Позивач стверджує, що сторонами у шлюбі за спільні кошти, а саме - 1 жовтня 2010 року, був придбаний легковий пасажирський автомобіль «RENAULT TRAFIC», номер кузова НОМЕР_2 , 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 . Вказаний транспортний засіб був зареєстрований за відповідачем у Луцькому ВРЕР УДАІ УМВС України у Волинські області, що засвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.6-7).

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Тобто, придбавши транспортний засіб під час перебування в шлюбі, позивач та її чоловік - відповідач набули право спільної сумісної власності на спірне майно відповідно до зазначених положень та її право на рівну частку в майні презюмується.

Таким чином, придбаний під час перебування сторін у шлюбі транспортний засіб є об`єктом спільної сумісної власності сторін і будь-яких доказів щодо належності транспортного засобу лише відповідачу, на якого він зареєстрований, суду не надано.

В силу ст. 183 ЦК України автомобіль є неподільною річчю - його неможливо розділити на частини без шкоди для його подальшого використання за прямим призначенням.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

В ході розгляду справи суду не надано доказів можливості реального поділу спірного автомобіля «RENAULT TRAFIC», а також обґрунтовані підстави його виділу позивачу або відповідачу, згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

На підставі викладеного, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визначити ідеальні частки кожного на транспортний засіб марки «RENAULT TRAFIC» та залишити спірний автомобіль у спільній частковій власності сторін.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу, проведенням експертиз, а також інші витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В той же час, відповідно до ч. 1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином, з огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесених нею судових витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 768,40 грн., понесених витрат на правову допомогу в розмірі 2 000,00грн., що підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 08.01.2019р., розрахунком вартістю послуг адвокатського об`єднання, рахунком №37 від 09.01.2019р., актом прийому-передачі наданих послуг від 09.01.2019р., квитанцією №ПН1802 від 09.01.2019р. (а.с. 13-17).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 133, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 183, 328, 368, 392 ЦК України, ст. 60 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) та за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) право власності на 1/2 ідеальну частку за кожним у спільному майні подружжя, а саме: транспортного засобу марки «RENAULT TRAFIC», номер кузова НОМЕР_2 , 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Стягнути із ОСОБА_2 а на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. та 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк