Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 523/5177/15-ц

провадження № 61-22108св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2015 року у складі судді Аліна С. С. та постанову апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Черевка П. М., Дрішлюка А. І., Драгомерецького М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за договором кредиту у розмірі 1 325 978,95 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 серпня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 57 700 дол. США зі сплатою 5,99 % річних та терміном повернення до 21 серпня 2023 року.

За договором поруки від 27 листопада 2013 року ОСОБА_2 взяла на себе солідарну відповідальність за порушення позичальником грошового зобов`язання.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов`язань, станом на 02 лютого 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 44 180,35 дол. США та 118,92 грн, що становить 1 325 978,95 грн, з яких залишок заборгованості за кредитом - 38 733,20 дол США, відсотки за період з 31 липня 2013 року до 01 лютого 2015 рік - 5 447,15 дол. США, пеня за період з 01 лютого 2014 року до 30 березня 2014 року - 118,92 грн, яку позивач просив стягнути на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2015 року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 21 серпня 2008 року у розмірі 1 325 978,95 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що позичальник не виконує взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість, яка повинна бути стягнута з нього та поручителя.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2015 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив рішення місцевого суду без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з таким вирішенням спору, ОСОБА_2 , яка є поручителем за вищезазначеним кредитним договором, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_1 судові рішення в касаційному порядку не оскаржує.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Виходячи з розрахунку заборгованості, наданого банком, останній платіж за кредитним договором здійснений позичальником 26 листопада 2013 року, наступний щомісячний платіж необхідно було внести 23 грудня 2013 року. Банк звернувся з позовом до суду 31 березня 2015 року. Таким чином, в частині певних щомісячних зобов`язань, зокрема за період з 23 грудня 2013 року до 22 вересня 2014 року включно щодо повернення грошових коштів за порука є припиненою.

Крім того, посилалась на неналежне її повідомлення про розгляд справи як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не находили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та витребувано її з Суворовського районного суду міста Одеси.

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2019 року вищезазначену справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди попередніх інстанцій установили, що 21 серпня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № ML-508/065/2008, згідно з умовами якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 57 700 дол. США зі сплатою 5,99 % річних та кінцевим терміном повернення до 21 серпня 2023 року.

У пункті 4 кредитного договору сторони дійшли згоди про те, що сума кредиту та нарахованих відсотків щомісяця погашається рівними частинами протягом усього строку дії договору згідно з графіком платежів.

27 листопада 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки № SR-508/065/2013, за умовами якого остання поручилась за виконання позичальником кредитних зобов`язань.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 02 лютого 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 44 180,35 дол. США та 118,92 грн, на загальну суму 1 325 978,95 грн, яка складається із залишку заборгованості за кредитом - 38 733,20 дол. США, відсотків за період з 31 липня 2013 року до 01 лютого 2015 року у розмірі 5 447,15 дол. США, пені за період з 01 лютого 2014 року до 30 березня 2014 року - 118,92 грн.

Досудовими вимогами ПАТ «ОТП Банк» від 17 листопада 2014 року відповідачі були повідомлені про наявність заборгованості з оплати передбачених договором платежів перед банком, які залишились невиконаними.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги та скасування судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Згідно частини першої статті 158 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що судом першої інстанції справа була розглянута за відсутності ОСОБА_2 , у справі відсутні будь-які дані про належне її повідомлення про час і місце слухання справи відповідно до статей 74-76 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції).

Згідно пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Аналіз змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 свідчить, що остання посилалась на її неповідомлення судом першої інстанції належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Проте, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції на пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України не звернув увагу.

Заслуговують на увагу й доводи скарги щодо інших процесуальних порушень апеляційним судом.

Згідно з частиною першою статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Установлено, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 жовтня 2017 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 27 жовтня 2017 року справу призначено до розгляду на 28 лютого 2018 року на 12 год. 00 хв.

27 лютого 2018 року ОСОБА_2 подала до суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 28 лютого 2018 року, у зв`язку з перебуванням нею за межами Одеської області та неможливістю з`явитися на вказану дату через несприятливі погодні умови.

Аналогічне клопотання подало й ПАТ «ОТП Банк» 22 лютого 2018 року.

Проте апеляційний суд вищевказане клопотання ОСОБА_2 не врахував, не надав належної оцінки причинам неявки заявника у судове засідання, не звернув увагу на те, що судом першої інстанції справа була розглянута також за відсутності відповідача, внаслідок чого порушено її право на участь у судовому розгляді, не забезпечив можливості надати суду докази та навести міркування й заперечення з приводу позовної заяви та апеляційної скарги.

Між тим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або при наявності поважної причини неявки в судове засідання є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судове рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Ураховуючи зазначене, судове рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 400, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат