Справа № 127/1157/18
Провадження № 2/127/190/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Сегеді Т.Й.,

за участю відповідачки ОСОБА_1 та представника відповідачів адвоката Чубенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , як правонаступника позивача ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення боргу, трьох відсотків річних та інфляційних, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року до суду звернулася ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення боргу, трьох відсотків річних та інфляційних, у якому просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на її користь суму заборгованості по сплаті компенсації по мировій угоді від 23.01.2015 року в розмірі 113214,09 грн., 3% річних в розмірі 7099,54 грн. за період з 02.03.2015 року по 11.01.2018 року, інфляційні в розмірі 12585,84 грн. за період з березня 2015 року по листопад 2017 року та понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в січні 2015 року позивач ОСОБА_3 та відповідачі уклали мирову угоду від 23.01.2015 року у справі № 2-986/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про поділ спадкового майна. Вказана мирова угода була затверджена ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року.

У відповідності до п. 1 мирової угоди відповідачі зобов`язувались сплатити на користь ОСОБА_3 до 01.03.2015 року компенсацію в розмірі 59838,90 грн. за належну їй на праві власності 1/4 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 3 мирової угоди відповідачі зобов`язувались сплатити на користь ОСОБА_3 до 01.03.2016 року компенсацію за належну їй на праві власності 1/8 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 в сумі 3419,67 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент здійснення сплати.

Проте відповідачі неналежним чином виконали взяті на себе зобов`язання по мировій угоді. Відповідачі сплатили на користь ОСОБА_3 43500 грн., а саме: 04.03.2015 року - 29500,00 грн.; 07.05.2015 року - 1000,00 грн.; 28.07.2015 року - 3000,00 грн.; 05.12.2015 року 10000,00 грн., що підтверджуються банківською випискою по рахунку ОСОБА_3 .

На момент подання даного позову відповідачі в порушення умов мирової угоди не сплатили позивачці ОСОБА_3 компенсацію в розмірі 16338,90 грн. (59838,90 грн. 43500 грн.) за частину житлового будинку.

Також відповідачі в порушення умов мирової угоди не спатили позивачу компенсацію за 1/8 частину квартири в сумі 3419,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 96875,19 грн.

Позивач позбавлена можливості отримати належну компенсацію за мировою угодою в примусовому порядку, що підтверджується постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 03.06.2015 року ВП № 47716688.

У разі невиконання однією стороною умов мирової угоди, інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Таким чином, на користь позивача з відповідачів необхідно стягнути в примусовому порядку суму компенсації в розмірі 113214,09 грн.

Крім того, на підставі з ст. ст. 611, 625 ЦК України відповідачі повинні сплатити 3 % річних з простроченої суми боргу за період з 02.03.2015 року по 11.01.2018 року, що становить 7099,54 грн.; інфляційні (недоплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції) за період з березня 2015 року по листопад 2017 року включно, що становить 12585,84 грн.

Враховуючи те, що відповідачі добровільно не сплачують належну компенсацію на виконання мирової угоди, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

13.06.2018 року позивач ОСОБА_3 померла (а.с. 116).

На підставі ст. 251 ЦПК України ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2018 року провадження у даній цивільній справі було зупинено до залучення до участі в справі правонаступника позивача (а.с. 123).

21.01.2019 року на адресу суду надійшла відповідь від приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу ГТУЮ у Вінницькій області Дем`янюк Л.А., відповідно до якої встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивачки ОСОБА_3 спадщину за заповітом прийняла її дочка ОСОБА_2 (а.с. 133).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2019 року по даній справі залучено ОСОБА_2 , як правонаступника позивача ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 159).

ОСОБА_2 , як правонаступник позивача ОСОБА_3 , до судового засідання не з`явилася, але надала суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити та розглянути справу в її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та їх представник - адвокат Чубенко С.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову, пославшись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 62-65).

Зокрема, представник відповідачів адвокат Чубенко С.В., в заперечення позовних вимог посилалася на те, що дійсно, в січні 2015 року позивач ОСОБА_3 та відповідачі уклали мирову угоду від 23.01.2015 року по цивільній справі №2-986/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про поділ спадкового майна. Вказана мирова угода була затверджена ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року.

У відповідності до п. 1 мирової угоди відповідачі зобов`язувались сплатити на користь ОСОБА_3 до 01.03.2015 року компенсацію в розмірі 59838,90 грн. за належну їй на праві власності 1/4 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 3 мирової угоди відповідачі зобов`язувались сплатити на користь ОСОБА_3 до 01.03.2016 року компенсацію за належну їй на праві власності 1/8 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 в сумі 3419,67 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент здійснення сплати.

На виконання вказаної ухвали апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року відповідачі розпочали виплату компенсації.

Проте в січні 2016 року відповідачі дізналися про те, що ОСОБА_3 на підставі заочного рішення по цивільній справі №2-986/2009 зареєструвала за собою право власності на 56/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Після цього ОСОБА_3 вказану частку будинку 26.12.2013 року продала своїй дочці ОСОБА_2

Під час розгляду цивільної справи №2-986/2009 в апеляційному суді Вінницької області позивач ОСОБА_3 та її представники приховали від суду та від відповідачів те, що належна ОСОБА_3 частка у вказаному будинку вже була продана і між ОСОБА_3 та відповідачами була затверджена мирова угода, при цьому рішення суду по цивільній справі №2-986/2009 апеляційним судом було скасоване.

Отже, на момент затвердження апеляційним судом 02.02.2015 року мирової угоди, позивач ОСОБА_3 вже не була власником 56/100 часток вказаного вище житлового будинку. Зважаючи на вказане, відповідачі вважають, що ОСОБА_3 допустила зловмисну домовленість щодо незаконного виведення з володіння відповідачів нерухомого майна.

У звязку з цим відповідачі звернулися до суду і рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10.03.2017 року, яке 15.11.2017 року апеляційним судом Вінницької області було залишене без змін, договір купівлі-продажу 56/100 часток житлового будинку між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 від 26.12.2013 року було визнано недійсним. Після цього відповідачі сплатили кошти позивачці ОСОБА_3 згідно умов мирової угоди за частку в будинку та в квартирі.

Заслухавши пояснення відповідачів та їх представника, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що по цивільній справі №2-986/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про поділ спадкового майна ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року визнано мирову угоду від 23.01.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , укладену між ними на наступних умовах:

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 зобов`язати сплатити на користь ОСОБА_3 до 1 березня 2015 року компенсацію в сумі 59838,90 гривень за належну їй на праві власності 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 84,1 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 набуває право власності на належну ОСОБА_3 на праві власності 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 84,1 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з моменту сплати на користь ОСОБА_3 всього розміру компенсації за вказану частину житлового будинку, що повинно підтверджуватися письмовими доказами.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 зобов`язати сплатити на користь ОСОБА_3 до 1 березня 2016 року компенсацію за належну їй на праві власності 1/8 частину квартири АДРЕСА_3 в сумі 3419,67 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент здійснення сплати.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 набуває право власності на належну ОСОБА_3 на праві власності 1/8 частину квартири АДРЕСА_3 , з моменту сплати на користь ОСОБА_3 всього розміру компенсації за вказану частину квартири, що повинно підтверджуватися письмовими доказами.

Судові витрати понесені ОСОБА_3 під час розгляду справи покласти на неї. Судові витрати понесені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 під час розгляду справи покласти на них.

Провадження по справі позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про поділ спадкового майна - закрити. Роз`яснити наслідки закриття провадження, передбачені статтею 206 ЦПК України (а.с. 7-8).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаної вище мирової угоди відповідачі сплатили на користь ОСОБА_3 43500 грн., а саме: 04.03.2015 року - 29500,00 грн.; 07.05.2015 року - 1000,00 грн.; 28.07.2015 року - 3000,00 грн.; 05.12.2015 року 10000,00 грн., що підтверджуються банківською випискою по рахунку ОСОБА_3 (а.с. 11).

ОСОБА_3 зверталась до державної виконавчої служби з проханням виконати мирову угоду від 23.01.2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року в примусовому порядку, однак їй було відмовлено у примусовому виконанні з тих підстав, що ухвала апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року та мирова угода від 23.01.2015 року не відповідають вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 03.06.2015 року ВП № 47716688 (а.с. 9-10).

Також судом встановлено, що після відкриття провадження у даній цивільній справі на виконання умов мирової угоди відповідач ОСОБА_4 сплатила 21.02.2018 року ОСОБА_3 16000 грн. (а.с. 66), а згідно розписки від 04.05.2018 року відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_1 сплатили позивачці ОСОБА_3 3420 доларів США по мировій угоді від 23.01.2015 року.

Разом з тим, станом на день розгляду даної справи в суді відповідачі повністю не виконали взяті на себе зобов`язання по мировій угоді від 23.01.2015 року, яка затверджена ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року і належних доказів у підтвердження повного виконання умов мирової угоди відповідачі суду не надали.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В правовій позиції, висловленій в постанові Верховним Судом України від 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-274цс15, системний аналіз зазначених норм вказує, що у разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

Отже, відповідно до умов мирової угоди, яка визнана судом, відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 взяли на себе зобов`язання сплатити ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 59838,90 грн. у відповідності до п. 1 мирової угоди в строк до 01.03.2015 року та згідно п. 3 мирової угоди відповідачі зобов`язувались сплатити на користь ОСОБА_3 до 01.03.2016 року компенсацію в сумі 3419,67 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент здійснення сплати.

На момент подання даного позову до суду відповідачі в порушення умов мирової угоди не сплатили ОСОБА_3 компенсацію за ј частину житлового будинку в розмірі 16338,90 грн. (59838,90 грн. 43500 грн.).

Разом з тим, суд враховує, що на виконання умов мирової угоди відповідач ОСОБА_4 сплатила 21.02.2018 року ОСОБА_3 16000 грн. (а.с. 66), а тому станом на день розгляду даної справи залишилося несплачено відповідачами компенсацію за ј частину житлового будинку в розмірі 338,90 грн.

Також на момент подання даного позову до суду відповідачі в порушення умов мирової угоди не спатили позивачу ОСОБА_3 компенсацію за 1/8 частину квартири в сумі 3419,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 96875,19 грн.

Проте згідно розписки від 04.05.2018 року відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_1 сплатили 3420 доларів США по мировій угоді від 23.01.2015 року позивачці ОСОБА_3

Всього на момент звернення ОСОБА_3 з даним позовом до суду несплаченою по мировій угоді була компенсація в сумі 113214,09 грн. (16338,90 грн. + 96875,19 грн.).

З урахуванням часткової сплати відповідачами на користь позивачки ОСОБА_3 після відкриття провадження у даній цивільній справі компенсації за відповідні частки в нерухомому майні, станом на день розгляду даної справи по суті несплаченою по мировій угоді залишається компенсація в сумі 338,90 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, а позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Оскільки на підставі судового рішення (мирової угоди) між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року №6-1946 цс 15.

Отже, в даному випадку має місце невиконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі судового рішення про поділ спадкового майна, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо застосування до виниклих правовідносин положень ст. 625 ЦК України.

Суд погоджується з розрахунком трьох відсотків річних та інфляційних втрат, виконаним позивачем, оскільки він виконаний відповідно до вимог законодавства (а.с. 12, 13).

Згідно із розрахунком, загальний розмір трьох відсотків річних по несвоєчасній сплаті відповідачами компенсації за ј частку житлового будинку та за 1/8 частку квартири на користь ОСОБА_3 за період з 02.03.2015 року по 11.01.2018 року по мировій угоді складає 7099,54 грн.

Розмір інфляційних по несвоєчасній сплаті компенсації за ј частку житлового будинку на користь ОСОБА_3 за період з березня 2015 року по листопад 2017 року включно складає 12585,84 грн.

З огляду на викладене, слід стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_2 як правонаступника позивача ОСОБА_3 , за період з 02.03.2015 року по 11.01.2018 року 3% річних в загальному розмірі 7099,54 грн. та 12585,84 грн. інфляційних за період з березня 2015 року по листопад 2017 року.

Суд відхиляє доводи представника відповідачів щодо відсутності підстав у відповідачів для сплати на користь позивача компенсації по мировій угоді від 02.02.2015 року, а також 3% річних, інфляційних втрат у звязку з тим, що на момент затвердження мирової угоди від 02.02.2015 року ОСОБА_3 не була власником спірного житлового будинку і приховала ці обставини від суду та від відповідачів з огляду на таке.

З моменту укладення та станом на день розгляду даної цивільної справи №127/1157/18 мирова угода, яка затверджена апеляційним судом Вінницької області від 02.02.2015 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 є чинною і ніким не скасованою.

На підставі даної мирової угоди, у відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 перед позивачкою ОСОБА_3 виникло грошове зобов`язання, яке повинно бути виконане ними відповідно до вимог та у строки, передбачені ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України.

Проте відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 не виконали грошове зобов`язання відповідно до умов мирової угоди щодо зобов`язання сплатити ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 59838,90 грн. у відповідності до п. 1 мирової угоди в строк до 01.03.2015 року та згідно п. 3 мирової угоди сплатити на користь ОСОБА_3 до 01.03.2016 року компенсацію в сумі 3419,67 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент здійснення сплати та не довели суду належними доказами свою невинуватість, не довели суду що вжили всіх залежних від них заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Крім того, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10.03.2017 року, яке залишено без змін 15.11.2017 року апеляційним судом Вінницької області, договір купівлі-продажу 56/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що був укладений 26.12.2013 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 визнано недійсним. Станом на день розгляду даної цивільної справи №127/1157/18 вказані судові рішення чинні та ніким не скасовані.

Суд вважає, що сама по собі наявність рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10.03.2017 року, яке залишено без змін 15.11.2017 року апеляційним судом Вінницької області не впливає на чинність мирової угоди від 23.01.2015 року, яка затверджена ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року, оскільки як повідомила на запитання суду в судовому засіданні представник відповідачів адвокат ОСОБА_6 . у зв`язку з цими обставинами ухвала апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року про затвердження мирової угоди за нововиявленими обставинами не переглядалася і не була скасована.

Також суд приймає до уваги, що станом на день розгляду даної цивільної справи №127/1157/18 відповідачі на підставі затвердженої 02.02.2015 року апеляційним судом Вінницької області мирової угоди зареєстрували за собою право власності на відповідну частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та на відповідну частину квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_3 сплатила 1329 грн. судового збору (а.с. 1).

Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 15,07%), тому згідно ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає понесений судовий збір в сумі 200,28 грн.

Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625 ЦК України, ст. ст. 2, 10-13, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , як правонаступника позивача ОСОБА_3 , заборгованість по сплаті компенсації по мировій угоді від 23.01.2015 року, яка затверджена ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2015 року загальному розмірі 338,90 грн. (триста тридцять вісім гривень 90 коп.), а також 3% річних в загальному розмірі 7099,54 грн. за період з 02.03.2015 року по 11.01.2018 року; інфляційні в загальному розмірі 12585,84 грн. за період з березня 2015 року по листопад 2017 року, а всього 20024,28 грн. (двадцять тисяч двадцять чотири гривні 24 коп.) та 200,28 грн. судового збору.

В задоволенні решти суми позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 16.05.2019 року.

Суддя: