Справа № 703/2915/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Харченко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

ТОВ ««Фінансова компанія «Фангарант Груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір № 4 від 04 грудня 2017 року про отримання товарів в системі Плати Пізніше.

Згідно п. 8.1 договору клієнт отримує товари від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів.

Відповідно до п. 8.2 договору порядок отримання товарів визначається договором та правилами отримання товарів в системі Плати Пізніше, згідно наказу № 1 від 13 березня 2015 року, що є невідємною частиною договору.

Згідно вказаних умов договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу мобільний телефон «Apple iPhone 7 32 GB MN902» вартістю 23489 гривень 33 копійки.

Умовами пакету фінансування визначеними в договорі встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця в розмірі по 2348 гривень 93 копійки терміном 9 місяців, вид договору : прямий лізинг.

Відповідно до п.1.1, п.1.3 договору всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання договору - 04 грудня 2017 року.

Згідно договору № НОМЕР_1 від 30 листопада 2017 року про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (факторингу) укладеного між ФОП ОСОБА_2О та ТОВ «ФК ОСОБА_3» вбачається, що постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступив Процесинг-цетру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договором з клієнтами, а Процесинг-центр здійснив факторингове фінансування відступлених постачальником Процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнта, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг (п.1.1 договору).

Оскільки позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а останній в порушення норм закону та умов Договору свої зобов'язання за Договором належним чином не виконала у зв'язку з чим станом на 22 серпня 2018 року має заборгованість в розмірі 20721 гривні 80 копійок, в тому числі: заборгованість за основним зобовязанням з оплати вартості товару 17150 гривень 23 копійки, сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.12.2 договору 3571 гривня 58 копійок, які просить стягнути за судовим рішенням, а також понесені судові витрати.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду суду Черкаської області від 14 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, учасників якої повідомлено, що розгляд здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику)учасників справи.

Відповідач надала суду заяву в якій зазначила, що не сплачувала кошти за договором, оскільки має важкий стан здоровя, оскільки перенесла тяжкі операції. До цього часу вона вчасно сплачувала кошти за договором і прострочення платежів не допускала. Відповідач направила листа до ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» з проханням переглянути графік погашення заборгованості в звязку з її лікуванням. Просила суд взяти до уваги графік здійснений нею оплат та скасувати штрафні санкції. Крім того просила суд розглядати справу без її участі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 04 грудня 2017 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір про отримання товарів в системі ПлатиПізніше № 4 від 04 грудня 2017 року .

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1ст. 807 Цивільного кодексу Українипредметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Згідно п. 8.1 договору клієнт отримує товари від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів.

Відповідно до п. 8.2 договору порядок отримання товарів визначається договором та правилами отримання товарів в системі Плати Пізніше, згідно наказу № 1 від 13 березня 2015 року, що є невідємною частиною договору.

Згідно вказаних умов договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу мобільний телефон «Apple iPhone 7 32 GB MN902» вартістю 23489 гривень 33 копійки.

Умовами пакету фінансування визначеними в договорі встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця в розмірі по 2348 гривень 93 копійки терміном 9 місяців., вид договору : прямий лізинг.

Відповідно до п.1.1, п.1.3 договору всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання договору - 04 грудня 2017 року.

Згідно п. 1.1 договору № НОМЕР_1 від 30 листопада 2017 року про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (факторингу) укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ФК ОСОБА_3» вбачається, що постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступив Процесинг-цетру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договором з клієнтами, а Процесинг-центр здійснив факторингове фінансування відступлених постачальником Процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнта, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг (а.с. 15).

Отже, позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобовязання щодо надання товару відповідачу згідно Договору у відповідні строки та належної комплектації, але відповідач не виконав своїх грошових зобовязань за договором, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу передбачену п. 12.2 договору, відтак за нею рахується заборгованість, підтверджена розрахунком (а.с. 7).

Відповідач взяті на себе зобовязання не виконавла, в звязку з чим утворилася заборгованість в розмірі 20721 гривень 80 копійок., що складається з наступного: заборгованість за основним зобовязанням з оплати вартості товару 17150 гривень 23 копійки, сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.12.2 договору 3571 гривня 58 копійок.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відносини, що виникають у разі набуття права господарського відання на предмет договору лізингу, регулюються за правилами, встановленими для регулювання відносин, що виникають у разі набуття права власності на предмет договору лізингу, крім права розпорядження предметом лізингу.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16 грудня 1997 року № №723/97-ВР фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 4 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16 грудня 1997 року № №723/97-ВР визначено, що суб'єктами лізингу можуть бути: лізингодавець - юридична особа, яка передає право володіння та користування предметом лізингу лізингоодержувачу; лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця; продавець (постачальник) - фізична або юридична особа, в якої лізингодавець набуває річ, що в наступному буде передана як предмет лізингу лізингоодержувачу; інші юридичні або фізичні особи, які є сторонами багатостороннього договору лізинг.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16 грудня 1997 року № №723/97-ВР договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16 грудня 1997 року № №723/97-ВР, лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов'язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або не проведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, абоустані,обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов'язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16 грудня 1997 року № №723/97-ВР сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Як передбачено ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 549 ЦК України визначено, щонеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка,що обчислюєтьсяу відсоткахвід суминевиконаного абоненалежно виконаногозобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на ці обставини суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фангарант Груп»» належить стягнути борг за кредитним договором у розмірі 20721 гривень 80 копійок.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч.2 ст.16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку внатурі.

Оскільки позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1762 гривень, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 6, 11 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16 грудня 1997 року № №723/97-ВР, ст. ст. 256-258, 261, 267, 525, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 625, 629, 806, 807 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 19, 76, 77, 81, 89, 133, 141, 258, 259,263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої та жительки м. Сміла, вул. Мірошниченка, 6, Черкаської області, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії НЕ №518499 виданий Смілянським МВ УМВС України в Черкаській області 11 грудня 2007 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Фангарант Груп», місцезнаходження: м. Київ, просп.. ОСОБА_4, 21 (корпус В), код за заборгованість у розмірі 20721 (двадцять тисяч сімсот двадцять одну) гривню 80 (вісімдесят) копійок судові витрати в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні, а всього 22483 (двадцять дві тисячі чотириста вісімдесят три) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Фангарант Груп», місцезнаходження: м. Київ, просп.. ОСОБА_4, 21 (корпус В), код за .

Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та жителька м. Сміла, вул. Мірошниченка, 6, Черкаської області, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії НЕ №518499 виданий Смілянським МВ УМВС України в Черкаській області 11 грудня 2007 року.

Головуючий О.П.Опалинська