Справа №442/1136/19
Провадження №2/442/650/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Грицай М.М.,

з участю секретаря - Антоненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Позов мотивує тим, що 18.11.2004 між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області Україна, актовий запис № 511. Від даного шлюбу у них народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після одруження та народження дітей проживали з відповідачем разом, вели спільне господарство, спільно займались вихованням дітей та дбали про інтереси сім`ї. Однак, протягом останнього часу сімейні відносини стали поступово погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Причиною цього стало те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, дітей та їхнє виховання. Час від часу між ними виникають сварки та конфлікти, що, у свою чергу, ще більше поглиблює протиріччя подальших інтересів та унеможливлює спільне проживання надалі. З лютого 2017 року проживають окремо, оскільки відповідач покинув її разом з малолітніми дітьми. Саме з цього часу шлюбні відносини припинились. Діти залишились проживати з нею, перебувають лише на її утриманні, догляді та вихованні. Сама займається їх навчанням і лише вона опікується ними, а тому просить визначити їх місце проживання з нею. Питання про поділ спільного майна буде вирішувати окремо. Викладені обставини стали причиною звернення з даним позовом до суду.

У судове засідання позивач не з`явилась, подавши попередньо заяву з проханням розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Щодо задоволення позовних вимог не заперечив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6 , який зареєстровано 18.11.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області Україна, актовий запис № 511. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини визначено як « ОСОБА_1 ».

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 батьками є сторони у справі.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 ЇЇ батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З довідки, виданої 28.01.2019 ОСББ «Єдність 2016» за № 261, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дітьми: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Як вбачається з довідки № 19 від 28.01.2019, виданої директором Дрогобицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10, ОСОБА_3 (учень 8-Б класу), ОСОБА_4 (учениця 6-Б класу), ОСОБА_5 (учениця 3-Б класу) дійсно навчаються у зазначеній школі.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до вимог ч.1 ст.110 та СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечує відповідач.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інвалідата інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Беручи до уваги викладене, перевіривши матеріали справи, зважаючи на те, що сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд дійшов висновку, що є всі підстави для розірвання шлюбу. Крім цього, враховуючи ставлення батьків щодо виконання своїх обов`язків, вік дітей та факт їхнього проживання з позивачкою, визнання позову відповідачем, суд вважає, що місцем проживання неповнолітніх дітей слід визначити за місцем проживання матері - позивача ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 264 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18.11.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області Україна, актовий запис № 511.

Прізвище позивача ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишається без змін.

Місцем проживання неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначити місце проживання матері - ОСОБА_1 .

Рішення суду, після набрання ним чинності, направити до відповідного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Грицай М.М.