30.09.2019 347/196/19
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді - Гордія В.І.,
з секретарем - Корбутяк Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Косові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.
Ухвалою Косівського районного суду від 02.09.2019 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя - було залишено без розгляду. А зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя - було задоволено.
Заяву про ухвалення додаткового рішення по справі ОСОБА_1 мотивує тим, що рішенням Косівського районного суду від 02.09.2019 року його позов було задоволено, однак, при ухваленні судового рішення, судом не в повній мірі було вирішено питання розподілу судових витрат, а саме оплати послуг адвоката, які становлять 7500 грн.
Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, що не перешкоджає розгляду заяви та відповідає ч.4 ст. 270 ЦПК України.
Відповідачка по зустрічному позову, ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви ОСОБА_1 та ухвалення додаткового рішення, оскільки вважає, що їх позови один до одного майже тотожні і заявник не міг понести судові витрати в такому розмірі. Просить в ухваленні додаткового рішення відмовити.
Вислухавши ОСОБА_2 та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задоволити частково з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
В свою чергу, згідно положень ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як передбачено ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як встановлено судом, до ухвалення судового рішення 02.09.2019 року, ОСОБА_1 було подано акт приймання-передачі наданих робіт (послуг) за договором про надання правничої допомоги укладеним 04.03.2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Розганюк Т.Є. (а.с.70). Відповідно до вказаного акту, ОСОБА_1 поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 7500 грн.
Однак, вивчивши матеріали справи, суд вважає за доцільне ухвалити додаткове рішення тільки в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених ним витрат за двома пунктами вказаного акту, а саме: за надання правової інформації, консультацій та роз"яснень - 800 грн., а також за підготовку та складання зустрічної позовної заяви - 3000 грн.
Щодо наданння адвокатом Гулію І.В. інших послуг, вказаних у акті, то підтвержєуючих даних відносно цього, в матеріалах справи немає.
А тому, заяву ОСОБА_1 слід задоволити частково та ухвалити в цій частині додаткове рішення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268, 270 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 3800 (три тисячі вісімсот) грн. понесених судових витрат.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: Гордій В.І