Справа № 465/5325/18 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/477/19 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1О.
Категорія: 59
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представників ОСОБА_2 ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Франківського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

в серпні 2018 року ОСОБА_5 звернулась з позовом до ОСОБА_7 міської ради, з участю третіх осіб ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про визнання незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради №1828 від 29.12.2010 року «Про погодження прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку садибного типу на вул. Балтійській,2».

Оскаржуваною ухвалою провадження у справі відкрито.

Ухвалу судді оскаржив ОСОБА_2, апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції не взято до уваги те, що в позовній заяві немає посилання на порушення права ОСОБА_5 щодо майна. Зазначає, що зі змісту позовної заяви вбачається, що спір виник не з приводу нерухомого майна, а з приводу правомірності дій суб`єкта владних повноважень щодо прийняття рішення №1828 від 29.12.2010 року. Таким чином, вважає, що оскільки відповідачем у справі зазначено ОСОБА_7 міську раду, яка згідно відомостей із ЄДР, розташована на території Галицького району м. Львова (м. Львів, пл. Ринок,1) а не на території Франківського району м. Львова, а відтак вважає, що дану справу направити для розгляду до Галицького районного суду м. Львова. Враховуючи наведене просить скасувати ухвалу судді першої інстанції про відкриття провадження у справі та прийняти нову постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників ОСОБА_2 ОСОБА_3О, ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_5, її представника ОСОБА_15 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з роз`ясненнями п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави, розірвання договору оренди, про визнання правочину з нерухомістю недійсним, та інші. Виключна підсудність встановлена для позовів про будь які права з приводу нерухомого майна.

Виключна підсудність особливий вид територіальної підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред`явленні позову інших видів підсудності загальної, альтернативної, договірної і підсудності, пов`заних між собою вимог.

Згідно з роз`ясненнями п.41 вищезгаданої постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №3, перелік позовів, для яких встановлено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об»єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність), мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася з позовом про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради №1828 від 29.12.2010 року «Про погодження прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку садибного типу на вул. Балтійській,2».

Тобто, спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, а саме, житлового будинку, що знаходяться у м. Львові по вул. Балтійській,2, а відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила виключної підсудності, і оскільки вулиця Балтійська, територіально віднесена до Франківського району м. Львова, даний спір з врахуванням положень ч.1 ст. 30 ЦПК України, підсудний Франківському районному суду м. Львова, а відтак провадження у справі відкрито з дотриманням правил підсудності.

З врахуванням вищенаведеного, доводи апелянта про те, що даний спір повинен розглядатися за місцезнаходженням відповідача ОСОБА_7 міської ради, Галицьким районним судом м. Львова, є безпідставними та необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильний висновок судді про підсудність справи Франківському районному суду м. Львова та відкриття суддею провадження у справі.

Враховуючи те, що відповідно п.8 ч.1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності (територіальної юрисдикції), а не з порушенням правил предметної юрисдикції, суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Франківського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25.04.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_16