Справа № 761/5615/19
Провадження № 2/761/4120/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Юзькової О.Л.

при секретарі Горюк В.А.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача Ларіна В.В ., Бут М.О..

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» Міністерства охорони здоров`я про стягнення заробітної плати ,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. Позивач працює у відповідача на посаді старшої медичної сестри відділення інтенсивної терапії з 01.06.2011 року В квітні 2018 р. відповідачем було порушено вимоги законодавства щодо виплати заробітної плати в обсягах, встановлених трудовим договором. У відповідності до наказу № 92-к позивача було відсторонено від роботи з 28.03.2018 р. на підставі ст. 46 КЗпП України. Разом з тим, правових підстав для таких дій не було. Поновлення на посаді відбулось за наказом головного лікаря відповідача № 202-к від 09.07.2018 року з 10 липня 2018 року. За період з 28.03.2018 р. по 10.07.2019 р. позивачем виконували посадові обов`язки, проте оплата здійснена була не у визначеному розмірі. Зважаючи на викладене та з огляд на вимоги чинного законодавства України представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 89 235,05 грн. заборгованості по заробітній платі. Крім того, представник позивача зазначає, що дії відповідача спричинили ОСОБА_3 і моральну шкоду, зважаючи на те, що позбавлення належної винагороди призвело до моральних страждань. У позивача погіршилось самопочуття, підвищився артеріальний тиск. Заподіяну моральну шкоду, представник ОСОБА_3 оцінює у 15 000,00 грн., які мають бути стягнуті з відповідача. Підлягає стягненню з відповідача і витрати на правову допомогу у сумі 5 000,00 грн.

22.02.2019 р. у справі відкрито провадження, відповідно до положень ст.ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представником відповідача 06.05.2019 р. подано до суду відзив на позов з додатками. З огляду на те, що ухвала про відкриття провадження отримана, як свідчить зворотне повідомлення, отримана уповноваженню особою 17.04.2019 р. підстави вважати про дотримання відповідачем строків, передбачених положеннями ч. 7 ст. 178 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, провив задовольнити.

Представники відповідача визнали заявлені вимоги частково та пояснили наступне. Лікарня мала відреагувати на суспільний резонанс щодо подій, які передували відстороненню позивача від посади. Крім того, позивач отримала в березні 2018 року 20 065,44 грн. заробітної плати . Відповідач не заперечує щодо задоволення вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 58 402,93 грн., виходячи з розміру середньоденної заробітної плати та кількості днів, які мають бути враховані при підрахунку з огляду на постанову КМУ № 100 від 08.02.1995 року. Проте, лікарня не визнає вимоги в частині моральної шкоди, а також щодо відшкодування витрат на правову допомогу.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надані докази суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Встановлено і не заперечується учасниками процесу, що ОСОБА_3 працює в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охматдит» Міністерства охорони здоров`я на посаді старшої медичної сестри відділення інтенсивної терапії.

Також не заперечувалась у судовому засіданні та обставина, що 28.03.2018 р. відповідачем видано наказ № 92-к «Про відсторонення від роботи працівників лікарні» на підставі якого ОСОБА_3 відсторонено від роботи з 28.03.2018 р. на період проведення слідчих дій без збереження заробітної плати.

Підставою для винесення наказу став лист Національної поліції України щодо події, яка набула суспільного резонансу та ст. 46 КЗпП України.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

09.07.2018 р. відповідачем було винесено наказ № 202-квідповідно до якого ОСОБА_3 було поновлено на посаді.

Представниками відповідача не заперечується та обставина, що рішення щодо відсторонення позивача на посаді було прийнято виключно з повідомлення щодо досудового розслідування кримінального провадження та суспільним резонансом події, що є предметом розслідування.

Разом з тим, під час розгляду справи не було встановлено обставин, що в межах досудового розслідування будь - якого кримінального провадження, відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України, приймалось рішення про відсторонення ОСОБА_3 від посади старшої медичної сестри.

Дана обставина також не оспорювалась представниками відповідача.

З огляду на вищенаведене, суд погоджується з доводами представника позивача щодо відсутності підстав для відсторонення ОСОБА_3 від виконання посадових обов`язків.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, відповідно до положень ст. 233 КЗпП України.

Приписами ч.ч.1,6 ст. 43 Конституції України визначено, що Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_3 , не дивлячись на наказ № 92-к від 28.03.2108 р. продовжувала виконувати свої обов`язки, проте, не отримувала заробітну плату.

Перебування позивача на робочому місці підтверджується табелями обліку робочого часу та визнано представниками відповідача під час розгляду справи.

У п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року зазначено, що в випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідки НДСЛ «ОХМАТДИТ» від 19.01.2019 р., середньоденна заробітна плата позивача становить 800, 04 грн. Дана сума не оспорюється сторонами.

Разом з тим, в квітні 2018 р. робочих днів було - 24, травні - 24 та червні - 25, таким чином розмір компенсації і у даному випадку суд погоджується з представником відповідача має становити суму у розмірі 58 402 грн. 92 коп.

З огляду на вищенаведене, з відповідача на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 58 402,92 грн.

Згідно до ст. 237 - 1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 ) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Зважаючи на порушення відповідачем прав ОСОБА_3 , обставини встановлені в судовому засіданні суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що її було спричинено позивачу роботодавцем.

Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в житті позивача, витрачений час на відновлення життєвих зв`язків, а тому вважає достатньою компенсацією суму у розмірі 1 000,00 грн., яку і вважає за можливе стягнути з Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» Міністерства охорони здоров`я.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України.

В свою чергу ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Представник позивача просить стягнути на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Проте, матеріали справи не доказів, що витрати на правничу допомогу позивачем здійснювались, а тому підстави для стягнення суми у розмірі 5 000,00 грн., в розумінні вищенаведених норм процесуального права, відсутні.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 133, 141, 209, 210, 212-215, 223, 228, 258, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ст. 43 Конституції України, ст.ст. 46,233,237-1 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» Міністерства охорони здоров`я про стягнення заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» Міністерства охорони здоров`я (адреса: 01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, 28/1, Код ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )заборгованість по заробітній платі у розмірі 58 402 грн. 93 коп.

Стягнути з Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» Міністерства охорони здоров`я (адреса: 01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, 28/1, Код ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Стягнути з Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» Міністерства охорони здоров`я (адреса: 01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, 28/1, Код ) в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27.05.2019 року.

Суддя: