КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/12554/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6779/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Ул`яновської О.В., по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Київська міська рада про встановлення факту родинних відносин, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року заявник звернувся із заявою, в якій зазначив, що приблизно з 2007 року проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 (як син і мати), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1 , тому, заявник звернувся за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини.

За життя ОСОБА_2 заповіт не складала, інші спадкоємці відсутні та з заявами про прийняття спадщини у встановленому порядку не зверталися, тому із посиланням на ст. 1264 ЦК України заявник вважав, що має право на спадкування за законом у четверту чергу.

31 липня 2017 року постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю встановленого факту проживання однією сім`єю.

Таким чином, заявник просив визнати його таким, що проживав однією сім`єю із ОСОБА_2 , як син і мати, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. (а.с. 2-3)

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Київська міська рада про встановлення факту родинних відносин відмовлено. (а.с.56-58)

Не погодившись з рішенням районного суду, 25 березня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бордунова Н.О. направила по пошті апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, просила його скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви. На обґрунтування скарги зазначила, що суд не врахував фактичних обставин та доказів, які викладені на обґрунтування поданої заяви, не надав належної оцінки показанням свідків та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви. (а.с.62-71)

Відповідно до пункту 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв`язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , його представник- адвокат Бордунова Н.О. підтримали скаргу і просили її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. (а.с. 88-98)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була зареєстрована і проживала у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1 .(а.с. 5-8)

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .(а.с. 4-6, 12-13)

20 серпня 2017 року була видана довідка про проживання/перебування заявника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Місцем реєстрації ОСОБА_1 за паспортом зазначена адреса: АДРЕСА_4 . (а.с. 18-20)

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що зазначена адреса реєстрації не відповідає дійсності, а фактичним місцем проживання є вищезазначена адреса садового будинку.(а.с. 99-100)

ОСОБА_1 здійснив витрати пов`язані із похованням ОСОБА_2 (а.с. 14-15)

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" (далі - Постанова) при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Пунктом 23 вищевказаної Постанови зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

В поданій заяві ОСОБА_1 сам визнав, що не проживав постійно протягом п`ятирічного строку до відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_2 у належній їй квартирі, яка є спадковим майном.

Так, за змістом вказаної заяви ОСОБА_1 зазначив, що він разом із дружиною ОСОБА_1 проживали у належному їм садовому будинку, який знаходився напроти, через дорогу від багатоквартирного будинку де проживала ОСОБА_2 , за певних життєвих обставин ОСОБА_1 і ОСОБА_2 потоваришували і дуже добре відносились один до одного, ОСОБА_1 допомагав коштами, їжею ОСОБА_2 , остання в свою чергу відпочивала в будинку ОСОБА_1 і ОСОБА_1 , допомагала у приготуванні їжі, коли заявник із дружиною запізнювались на роботі, придбавали один для одного продукти. (а.с. 2-3)

Проте, заявником не надано і судом не встановлено доказів на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 , не встановлено і обставин що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Цих обставин не спростовано і показаннями допитаних судом свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 показанням яких районним судом дана належна оцінка. (а.с. 54-55)

Сам по собі факт взаємної дружньої підтримки ОСОБА_1 . ОСОБА_2 за життя останньої, у т.ч. факти придбання ліків і продуктів, відпочинку, згодом понесення заявником витрат пов`язаних з похованням ОСОБА_2 не свідчать про спільне проживання однією сім`єю протягом п`ятирічного строку до дня відкриття спадщини, не встановлено і наявності спільного побуту та взаємних прав і обов`язків ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за життя останньої, тому, встановлені обставини не є підставою для задоволення заявлених заявником вимог.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 17 травня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова