Номер провадження 2/754/3594/19
16 квітня 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участю секретаря судових засідань - Гайворонського В.М.,
представника позивача - Репети Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
Процесуальні дії по справі.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 02.12.2016 року після надходження інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.
15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.
У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2018 року, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 , справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А.
Ухвалою суду від 20.03.2018 року по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.
Ухвалою суду від 19.04.2018 розгляд справи за позовом ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_1 було відкладено. Явка у судове засідання представника позивача ПрАТ «СК «Уніка»для надання особистих пояснень, була визнана обов`язковою. Одночасно позивачу було роз`яснено, що відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою та повідомлено позивача про можливість залишення без розгляду позову у випадку його повторної неявки його представника у судове засідання. З огляду на те, що таке нез`явлення відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України перешкоджає розгляду справи.
У зв`язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання, ухвалою від 06.06.2018 року позовну заяву ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТПбуло залишено без розгляду.
Натомість, постановою Київського апеляційного суду від 26.11.2018 року ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
04.12.2018 року вищевказана справа повернулась до суду, у зв`язку з чим було здійснено виклик сторін по справі в судове засідання, що було призначено на 30.01.2019 року.
У зв`язку з існуючими розбіжностями в судовому засіданні судом було оголошено перерву до 26.02.2019 року та зобов`язано представника позивача надати в наступне судове засідання документи, на підтвердження позовних вимог.
В судове засідання, що відбулось 26.02.2019 року сторони по справі не з`явились, будучи завчасно та належним чином повідомленими про розгляд справи, у зв`язку з чим ухвалою суду від 26.02.2019 року оголошено перерву у судовому засіданні та визнано явку представника позивача - ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» в судові засідання для розгляду даної судової справи обов`язковою. Повторно витребувано у позивача докази на підтвердження заявлених позовних вимог.
Інші процесуальні дії по справі не проводились.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, причини неявки суду не повідомляв.
Будь-яких заяв, клопотань зі сторони відповідача на адресу Деснянського районного суду м. Києва не надходило.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно дост. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Стаття 44 ЦПК України передбачає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З копії довідки ВДАІ Подільського РУ МВС України №9179590 від 04.04.2016 року за вих. №602 вбачається, що 31.03.2013 року о 15 год. 00 хв. в м. Києві на вул. Електриків, 21 сталася ДТП, учасниками якої у тому числі є: водій ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом марки «Фіат», д.н.з. НОМЕР_1 та водій ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Субару», д.н.з. НОМЕР_3 . Відповідно до перевірки водіїв на стан сп`яніння, виявилося, що водій ОСОБА_1 знаходився у стані сп`яніння. Крім того, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України (а.с.12,13).
Відповідно до копії довідки Управління Державтоінспекції ГУ МАВС України в м. Києві від 02.04.2013 року внаслідок ДТП автомобіль «Субару», д.н.з. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження (а.с.11).
ОСОБА_2 являється власником автомобіля «Субару», д.н.з. НОМЕР_3 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.23).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7028959. Строк дії вказаного договору з 23.05.2012 року по 22.05.2013 року включно (а.с.17).
Також, 17.05.2015 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті №011111/4002/0000408, предметом страхування за яким є майнові інтереси пов`язані з транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Субару», д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.18). Відповідно до вказаного договору ОСОБА_2 є вигодонабувачем за Договором добровільного комплексного страхування на транспорті №011111/4002/0000408.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку.
Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Згідно з п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
Як вбачається з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
02.04.2013 року ОСОБА_2 звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку (а.с.20).
Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить у межах цієї суми право вимоги, яку страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду.
У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено судам, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання ,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
В п. 26 цієї Постанови вказано, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки відповідно до правил ст. 993 ЦК України.
Відповідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до копії витягу з Централізованої бази даних МТСБУ вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована в ТДВ «СК «РАЙП». Поліс діючий на 30.03.2013 року. Страховик позбавлений права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 06.08.2012 року (а.с.14).
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Представнику позивача в судовому засіданні було роз`яснено її права та обов`язки, попереджено про наслідки вчинення чи не вчиненням нею процесуальних дій. Роз`яснено вимоги ч.ч.3-5 ст.12 ЦПК України щодо того, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із вимогами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторони (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, що підтверджуються відповідним платіжним дорученням від 28.10.2016 року за №038433 (а.с.1).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 625, 629, 638, 988, 990, 993, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 44, 76-81, 82, 128, 141, 247, 279, 280-282, 263, 264, 279, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини вимог Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Уніка» - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.
Повне заочне рішення суду складено 26.04.2019 року.
Суддя: