Справа № 214/6866/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

20 травня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гриня Н.Г.,

при секретарях судового засідання - Печарник З.І., Собченко Н.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Іванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, при заочному розгляді, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 16.10.2018 року, в якій просить суд: позбавити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні їх малолітніх дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , кожного окремо, на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як її онуків, в розмірі 1/3 частини від усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, вона є рідною матір`ю ОСОБА_2 та відповідно бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю яких є ОСОБА_2 , а батьком ОСОБА_3 Відповідачі перебувають в офіційно зареєстрованому шлюбі з 24.10.2014 року. Після їх одруження зважаючи на матеріальні труднощі вона запропонувала їм деякий час пожити разом з нею. Для полегшення їх життя всі справи по домашньому господарству вона взяла на себе, займалась самотужки вихованням онуків, допомагала їм фінансово. Через деякий час після їх сумісного проживання вона почала помічати схильність доньки та зятя до надмірного вживання спиртних напоїв, що згодом стало систематичним. З домоволодіння вони почали викрадати речі домашнього вжитку, які в подальшому продавали на стихійних ринках, а виручені кошти витрачали на спиртне. 23.05.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано за рішенням суду. Після цього ОСОБА_3 переїхав проживати за іншою адресою, а ОСОБА_2 залишилась з дітьми проживати з нею. Однак ОСОБА_2 зрідка з`являться вдома, веде аморальний спосіб життя, час від часу взагалі зникає на тривалий час, через що для оголошення доньки в розшук вона неодноразово зверталась до поліції. Фактично онуки перебувають на її повному матеріальному забезпеченні та вихованні, від чого їх рідні батьки взагалі самоусунулись. Оскільки відповідачі нехтують своїми батьківськими обов`язками, свідомо ухиляються від їх виконання, тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітніх дітей, вона просить суд позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав.

Ухвалою суду від 23.11.2018 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.30).

Присутня в судовому засіданні позивач пред`явлені вимоги підтримала, наполягаючи на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. В подальшому правом на участь в судовому засіданні позивач не скористалася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання викликалися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відзив на позов у встановлений судом строк не подали.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення позову з урахуванням наданого висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. В подальшому подала заяву, згідно з якою розгляд справи просить провести за її відсутності.

Оцінюючи характер процесу, важливість предмета розгляду, який стосується захисту інтересів малолітніх дітей, з метою дотримання строків розгляду справи суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідачів в заочному порядку з урахуванням згоди позивача, на підставі наявних доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_7 перебували в шлюбі, офіційно зареєстрованому 24.10.2014 року Саксаганським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького МУЮ, а/з № 649 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.23).

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.05.2017 року (а.с.16) шлюб між відповідачами розірвано. Після розірвання шлюбу вони почали проживати окремо.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 та відповідно бабою малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21, 22), які зареєстровані та проживають з нею за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КОМ ДІС «НОВА КОМ» №23 від 24.09.2018 року та актом з місця проживання від 24.09.2018 року (а.с.13, 15). ОСОБА_2 з ними не проживає, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, участь у вихованні дітей не приймає.

Як слідує з характеристики з КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №254» КМР (а.с.17) ОСОБА_5 відвідує молодшу групу №2, а ОСОБА_5 . - групу №1 раннього віку в зазначеному дошкільному навчальному закладі. Дітьми опікуються баба та дід, борг за харчування сплатила баба ОСОБА_1 З 31.08.2018 року мати до садочка жодного разу не приходила. Дітей приводять баба та дід, які приймають участь у їх вихованні, прислухаються до рекомендацій педагогів, зарекомендували себе з позитивного боку. Батька дітей адміністрація садочка та вихователі жодного разу не бачили.

Таким чином, суд приходить до висновку, що протягом останнього часу ОСОБА_1 як баба малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно займається вихованням онуків, їх матеріальним забезпеченням. Зазначені обставини суд розцінює як свідчення незацікавленості відповідачів життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім їх малолітніх дітей, фактично умисне самоусунення від виконання батьківських обов`язків та свідоме нехтуванням їх виконанням.

Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан.

У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.1 ст.164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав.

При цьому, в розумінні п.п.15, 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…».

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008 року, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок.

Як слідує з висновку від 11.04.2019 року №10/39-1628, Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відношенні малолітніх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вони умисно ухиляються від їх виконання, проведена профілактично-виховна робота з відповідачами з метою збереження біологічної сім`ї позитивного результату не дала. Виплата державної соціальної допомоги на дітей ОСОБА_2 призупинена у зв`язку з нецільовим витрачанням коштів.

В контексті приписів ч.6 ст.19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами.

Так, суд погоджується із зазначеними висновком про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ними батьківських обов`язків. При цьому така поведінка відповідачів є винною та свідомою. Провівши аналіз життя відповідачів, з огляду на відсутність офіційного місця роботи, характеризуючи дані, їх ставлення до дітей, пасивне відношення до них протягом останнього часу, відсутність тенденції до виправлення, ведення аморального способу життя, суд приходить до висновку, що застосування до відповідачів крайніх заходів у виді позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречним і достатнім з урахуванням обсягу наявних доказів.

Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідачів на передбачене ст.169 СК України їх право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни їх поведінки як осіб, позбавлених батьківських прав, обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав з переосмисленням їх ставлення до дітей.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Як слідує з положень ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки відповідачі є фізично здоровими особами у працездатному віці, мають можливість та зобов`язані утримувати своїх дітей, не дивлячись на фактичну відмову від них, доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , кожного окремо, на її користь аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини від усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.10.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною стягувач аліментів не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу молодшу дитину, аліменти продовжуватимуть стягуватись з вирахуванням тієї рівної частки (1/6 відповідно), що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача по 352,40 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору за пред`явлення немайнової вимоги (а.с.1), також стягнути з відповідачів в дохід держави по 704,80 грн. судового збору за пред`явлення майнової вимоги про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 136, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 280-284, 287, 354, 355, 430, п. 15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради (код ЄДРПОУ юридичної особи 05410871, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого 32), про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав у відношенні їх малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.10.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.10.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення суду складено та підписано 20.05.2019 року.

Суддя Гринь Н.Г.