Номер справи 623/856/19
Номер провадження 2/623/383/2019
РІШЕННЯ

іменем України

07 травня 2019 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря судового засідання: Ноль С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу № 623/856/19 за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зацікавлена особа - ОСОБА_3 про звільнення майна з - під арешту,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зацікавлена особа- ОСОБА_3 звільнення майна з - під арешту, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Згідно виконавчого листа № 2-684 від 09.03.2000 року виданого Ізюмським міським судом Харківської області з позивача стягувались аліменти на утримання дитини у розмірі ј частину від його заробітку щомісячно. В зв'язку з тим, що позивач мав заборгованість зі сплати аліментів на вказаний вище будинок державним виконавцем було накладено арешт. В 2009 році заборгованість зі сплати аліментів була погашена позивачем та стягував ОСОБА_4 надала заяву державному виконавцю про повернення їй виконавчого документа.20.10.2009 року державний виконавець винес постанову про закінчення виконавчого провадження про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини. 20219 році позивач звернувся до нотаріуса з приводу продажу належного йому житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та дізнався про те, що на вказаний будинок накладено арешт, в зв'язку з виконання рішення суду про стягнення аліментів на у тримання дитини.

На даний час дана заборона не може бути знята, так як відсутній відповідний документ щодо можливості зняття заборони відчуження. В зв'язку з чим просить звільнити з - під арешту належний йому на праві власності вказаний вище житловий будинок.

Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає та просить задовольнити їх в повному обсязі на підставі наданих ним письмових доказів.

Представник відповідача міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області у своєму відзиві на позов вказує, що при перевірці даних, які містяться у спецрозділі Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено наступне, на виконанні у Відділі державної виконавчої служби в Ізюмському та Борівському районах Харківської області перебувало виконавче провадження № 12133924 з примусового виконання виконавчого листа 2-684 виданого 09.03.2000 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини В рамках даного виконавчого провадження зареєстроване обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 Дане виконавче провадження завершено 20.10.2009 року, у зв'язку з заявою стягувача про повернення виконавчого документа, виконавче провадження знищено із закінченням строку зберігання. При перевірці даних, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, виконавчі документи, де стороною є ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01.03.2019 року на виконанні у відділі не перебувають. При прийнятті рішення посилаються на розсуд суду.

Заінтересована особа, ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилась, заперечень проти позову суду не надсилала, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надавала.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 29.05.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу, Мацокіною Н.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1071 (а.с.10).

Позивачу при зверненні до нотаріуса з заявою про відчуження спірного будинку стало відомо про наявність обтяження на дане нерухоме майно. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна було арешт нерухомого майна, житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1, підставою виникнення обтяження є виконавчий лист 2-684 від 09.03.2000 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку, реєстратор Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України ( а.с.9).

ОСОБА_1 звернувся до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про зняття заборони на відчуження нерухомого майна. З відповіді відділу ДВС від 21.02.2019 року № 5875 вбачається, що позивачу відмовлено в знятті заборони та реєстрації припинення обтяження з нерухомого майна, в зв'язку з тим, що на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження де боржником є ОСОБА_1, оскільки строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становлять 3 роки, після чого вони підлягають знищенню ( а.с.8).

Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна.

Відповідно до п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Таким чином, арешт спірного будинку, який належить на праві приватної власності позивачу по справі, порушує його права та законні інтереси, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

З огляду на те, що із зазначених вище обставин у своїй сукупності, не убачається наявності за ОСОБА_1 підстав для накладення заборони відчуження майна, суд приходить до висновку про задоволення позову та скасування і вилучення накладеного на підставі виконавчого листа, обтяження на майно позивача.

Оцінюючи всі докази досліджені судом в судовому засіданні в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що позивачем доведені обставини на які він посилаються в позовній заяві належними та допустимими доказами, суд вважає за необхідне задовольнити дані позовні вимоги.

Вимога позивача не порушує нічиїх прав та обов'язків і не суперечить вимогам діючого законодавства, Конституції України.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 263-268, 354, 355 ЦПК ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 73, 74 Закону України «Про нотаріат», п.п.2,74,75,78 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868, п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.02.2012 року № 296/5, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Звільнити з - під арешту житловий будинок АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 29.05.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу, Мацокіною Н.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1071.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Т.Д. Бєссонова