Провадження № 2/344/96/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

16 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_4 Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 89,4 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м. Спадкоємцями першої черги були діти спадкодавця: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які подали заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Також заяву подав відповідач ОСОБА_2 на підставі перебування в шлюбі з матір`ю. ОСОБА_2 звернувся до суду про визнання права власності на 1/2 частини даного майна, як спільної сумісної власності пережившого подружжя та 1/6 частини нарівні із спадкоємцями першої черги. На підтвердження вказаних вимог представив свідоцтво про шлюб, зареєстрований між ним та ОСОБА_4 . 17.02.2001 року, зареєстрованого в окрузі Кук, штат Іллінойс за законами США, та під час розгляду справи відповідач представив свідоцтво про одруження з проставленим «Апостиль» від 02.12.2010 року По даному спору було ряд рішень та в позові ОСОБА_2 про визнання права власності відмовлено. Рішенням від 02.07.2015 року визнано недійсним шлюб між ОСОБА_2 і померлою ОСОБА_4 та визнано за позивачем та ОСОБА_5 право власності в рівних долях (по 1/2 частці) на спадкове майно - трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 89,4 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м. після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалою Апеляційного суду від 05.10.2015 року дане рішення залишено без змін. На підставі вказаного рішення суду, 21.10.2015 року позивачем зареєстровано право власності на 1/2 частини квартири. Однак позивач не може реалізувати своє право на володіння та користування майном, оскільки відповідач чинить перешкоди, зокрема позивач навіть не може навіть зайти в квартиру. Відповідач поміняв замки і вселив без згоди позивача та іншого співвласника свою співжительку ОСОБА_6 Позивач звернулася із зверненням на дії відповідача та таке звернення зареєстровано в Івано-Франківському ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області. Однак, їй рекомендовано звернутися до суду, оскільки дані правовідносини відносяться до компетенції суду. На підставі наведеного просила суд постановити рішення, яким зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , та вселити позивача в дану квартиру.

Ухвалою суду від 16.12.2015 року зупинено провадження по справі до набрання законної сили рішенням у справі позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на майно, придбане в недійсному шлюбі, відшкодування коштів і майна та визнання недійсним рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

Ухвалою суду від 19.09.2018 року провадження по справі поновлено.

01.03.2019 року відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки відповідач подав касаційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду від 18.06.2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18.12.2018 року, яке ухвалою суду від 01.04.2019 року залишено без задоволення.

18.04.2019 року позивачем подано пояснення, в яких вона зазначає, що ухвалою Вищою спеціалізованого суду України від 27.04.2016 року рішення Івано-Франківського міського суду від 18.06.2018 року та постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 18.12.2018 року були скасовані, а справа направлена на новий судовий розгляд, то при вирішенні спору необхідно брати до уваги дані рішення. Верховним судом витребувана справа для розгляду в касаційному провадженні, однак ухвалою від 01.04.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження, а тому просила посилатися на вищевказані рішення.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів, викладених в заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, подала заяву, за змістом якої просила розглядати справу без її участі, позов задовольнити.

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1.2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії будинкової книги, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є власниками в рівних долях (по 1/2 частці) трьохкімнатної квартииу АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності (1/2 частина) ОСОБА_1 (а.с.11).

Рішенням від 02.07.2015 року визнано недійсним шлюб між ОСОБА_2 і померлою ОСОБА_4 та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 право власності в рівних долях (по 1/2 частці) на спадкове майно - трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 89,4 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м. після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3-6).

Ухвалою Апеляційного суду від 05.10.2015 року дане рішення залишено без змін (а.с.7-10).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.06.2018 року визнано недійсним шлюб між ОСОБА_2 і померлою ОСОБА_4 та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 право власності в рівних долях (по 1/2 частці) на спадкове майно - трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 89,4 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м. після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.42-52).

Постановою Івано-Франківського Апеляційного суду від 18.12.2018 року дане рішення залишено без змін (а.с.70-75).

Ухвалою Верховного Суду від 08.02.2019 року відкрито касаційне провадження в даній справі та витребувано дану справу з Івано-Франківського міського суду (а.с.91).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01.04.2019 року в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі відмовлено (а.с.100-102).

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до 2 п. 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

За змістом положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Позивач вказує, що відповідач чинить їй перешкоди в користуванні жилим приміщенням. Зокрема, у дверях квартири поміняно вхідний замок, у зв`язку з чим позивач взагалі не може потрапити у житло.

При цьому позивач проживає у квартирі разом з співжителькою ОСОБА_6

ОСОБА_1 зверталась до Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області із зверненням за фактом перешкоджання в користуванні квартирою.

Згідно відповіді Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області їй рекомендовано звернутися до суду, оскільки дані правовідносини відносяться до компетенції суду (а.с.16).

Згідно ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статею 82 цього Кодексу.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 , оскільки позивач не має доступу до квартири, яка належить їй на праві спільної часткової власності, а тому позов слід задовольнити та зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселити її у дану квартиру.

Керуючись ст. 41 Конституції України, нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391, 368 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-79, 81, 141, 263-265, 268, 280-282,288-289 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 квартирою АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 в квартиру АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Івано-Франківського Апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя: О.А. Татарінова

Повний текст рішення складено 20 травня 2019 року.