Житомирський апеляційний суд
Категорія 29 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої Талько О.Б.,

суддів: Григорусь Н.Й., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №295/15463/18 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М.,-

В С Т А Н О В ИВ :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що перебуває на обліку в Житомирському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію відповідно до ст.ст.50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки пенсійні виплати здійснювались у розмірі, меншому, ніж передбачено законодавством, з метою захисту своїх прав він був змушений звернутись до суду й на підставі судових рішень відповідача зобов`язано здійснити перерахунок основної пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, починаючи із 7 березня 2011 року.

В подальшому на підставі ухвали суду змінено спосіб виконання рішення та стягнуто із відповідача 18251 грн. 26 коп. донарахованої щомісячної та додаткової пенсії з 7 березня 2011 року. Оскільки у виконавчому листі не зазначено кінцевої дати відповідач зобов`язаний був й в подальшому здійснювати нарахування основної та додаткової пенсії у розмірі, передбаченому Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Позивач вказує, що судове рішення не було виконане й протягом періоду з 2011 року по 2014 року пенсія нараховувалась у меншому розмірі, внаслідок чого йому не сплачено 188231 грн. 41 коп.

Вказана сума підлягає індексації відповідно до положень Закону України « Про індексацію грошових доходів населення».

Таким чином, розмір заборгованості з виплати пенсії з урахуванням індексу інфляції становить 218087 грн. 75 коп.

ОСОБА_1 також зазначає, що 10 серпня 2017 року йому сплачено 24110 грн. пенсії. Отже, розмір матеріальної шкоди з урахуванням здійсненої виплати становить 193977 грн. 75 коп.

Також пояснює, що відповідач зобов`язаний сплатити на його користь компенсацію у розмірі 3 % річних від несплаченої суми, як це передбачено ст.5 Закону України « Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». За таких обставин загальний розмір матеріальної шкоди, завданої Житомирським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України, становить 217255 грн. 08 коп.

Позивач вказує, що незаконним діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, розмір якої становить 400000 грн.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив відшкодувати за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України 217255 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 400000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду Житомирської області від 15 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Зокрема, зазначає, що він скористався положеннями законодавства, які передбачають, що УПФУ здійснює розгляд звернень, заяв та скарг громадян з питань діяльності Фонду, виявляє та усуває причини, що призводять до подання громадянами скарг. Саме ця обставина змусила його звернутись до суду, оскільки заява з проханням виправити допущені помилки при нарахуванні пенсійних коштів була проігнорована відповідачем.

Вирішуючи даний спір, суд не врахував норми ст.56 Конституції України, які передбачають право особи на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Поза увагою суду залишилась й та обставина, що відповідач не виконав повністю рішення суду, а перерахував пенсію лише за п`ять місяців, самовільно змінивши судове рішення.

Окрім того, суд не надав належної оцінки тій обставині, що на даний час в межах кримінального провадження проводиться перевірка правомірності дій посадових осіб Житомирського об`єднаного управління ПФУ.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що на виконання рішення суду позивачеві здійснено перерахунок основної та додатковї пенсії за період із 7 березня 2011 року по 22 липня 2011 року включно, у зв`язку із набранням чинності Законом України « Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постановою КМУ від 6 липня 2011 року за №745.

Також звертає увагу суду на те, що на підставі рішень судів позивачеві здійснено перерахунок пенсії відповідно до Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за періоди з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року та з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року.

Окрім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів спричинення матеріальної та моральної шкоди позивачеві внаслідок неправомірних рішень посадових осіб Житомирського об`єднаного управління ПФУ.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Житомирському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує основну й додаткову пенсію відповідно до ст.ст.50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 14 жовтня 2011 року визнано неправомірними дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячної основної та додаткової пенсії у розмірах, менших, ніж визначено ст.ст.50, 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 7 березня 2011 року.

Зобов`язано управління ПФУ в Богунському районі м. Житомира здійснити перерахунок та виплатити позивачеві щомісячну основу та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачену ч.4 ст.54 та ст. 50 Закону України« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком (основна пенсія) та 75 процентів мінімальної пенсії за віком ( додаткова пенсія), що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, за період із 7 березня 2011 року по 22 липня 2011 року включно, з урахуванням проведених виплат.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2012 року постанову Богунського районного суду м. Житомира від 14 жовтня 2011 року змінено, виключено з третього абзацу резолютивної частини слова та цифри « по 22 липня 2011 року» . В решті постанову залишено без змін.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 9 жовтня 2013 року, яка набрала законної сили, змінено спосіб виконання постанови Богунського районного суду м. Житомира від 14 жовтня 2011 року та ухвалено провести виконання шляхом стягнення з Управління ПФУ в м. Житомирі Житомирської області на користь ОСОБА_1 18251 грн. 26 коп. донарахованої щомісячної основної та додаткової пенсії як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи за період із 7 березня 2011 року, з урахуванням проведених виплат.

Судом першої інстанції також встановлено, що на виконання рішення суду позивачеві перераховано 24231 грн. 45 коп., що підтверджується повідомленням Державної казначейської служби України від 10 серпня 2017 року.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 , посилаючись, зокрема, на положення ст.22 та 1166 ЦК України, просив відшкодувати матеріальну шкоду, яка полягає у невиплаті перерахунку пенсії на виконання рішення суду.

За змістом ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ст. 22 ЦК України також передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Правовідносини, які виникають з приводу невиконання судових рішень, врегульовані Законом України « Про виконавче провадження», а тому несплачена позивачеві сума пенсії, що підлягає стягненню на його користь за рішенням суду, не може вважатись майновою шкодою в розумінні статей 22,1166 ЦК України, а є сумою пенсії, яка підлягає виплаті в порядку виконання постанови адміністративного суду, відтак зазначені норми не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення недоплаченої суми пенсії.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про стягнення коштів, нарахованих відповідно до положень Закону України « Про індексацію грошових доходів населення» та ст. 5 Закону України « Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ОСОБА_1 зазначив, що внаслідок невиконання рішення суду йому спричинена матеріальна шкода.

Так, ст.5 Закону України « Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачає, що у разі, якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в ч.4 статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Отже, в даному випадку матеріальна шкода повинна відшкодовуватись державою. Тобто, у разі визнання судом незаконними дій ( бездіяльності) чи рішень будь-якого органу державної влади, відшкодування шкоди повинно здійснюватись за рахунок держави, а саме за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з п.1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою КМУ від 15квітня 2015 року №215, Державна казначейська служба України реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Таким чином Державна казначейська служба України, діючи від імені держави в цілому, здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені у встановленому законом порядку територіальні органи.

Правовий статус цього органу визначається функціями з обслуговування єдиного казначейського рахунку держави, пов`язаними з консолідацією та обслуговуванням Державного бюджету України, зокрема, й безспірним списанням коштів з Державного бюджету.

ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом не пред`явив вимоги до відповідного державного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 березня 2019 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складенні повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 29 травня 2019 року.