ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року

м.Суми

Справа №591/5555/18

Номер провадження 22-ц/816/2884/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 лютого 2019 року в складі судді Кривцової Г.В., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 01 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11 листопада 2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 13000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, в зв`язку із чим станом на 09 вересня 2018 року виникла заборгованість у сумі 33110 грн 06 коп., яка складається з наступного: 5217 грн 09 коп. - заборгованість за кредитом; 12430 грн 10 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13410 грн 01 коп. - заборгованість по пені; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1552 грн 86 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 лютого 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 6787 грн 91 коп. та судовий збір пропорційно задоволених вимог в розмірі 361 грн 21 коп.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в стягненні заборгованості з процентів, пені та штрафів та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, укладаючи кредитний договір, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Крім того, зазначає, що відповідач зобов`язався самостійно знайомитися зі всіма змінами на сайті ПриватБанку.

Рішення суду не оскаржується у частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача - адвоката Кондратенка М.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11 листопада 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 13000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Згідно витягу з банківського програмного комплексу, ОСОБА_1 по даному кредитному договору було отримано наступні картки: НОМЕР_1 з терміном дії до 04/18, НОМЕР_2 з терміном дії до 05/19. Отримані картки мали тариф «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та передбачала сплату відсотків в розмірі 3,6%, пеню та штраф 500 грн + 5% від суми заборгованості (а.с. 11).

На підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано розрахунок, згідно з яким загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 09 вересня 2018 року становить 33110 грн 06 коп., яка складається з наступного: 5217 грн 09 коп. - заборгованість за кредитом; 12430 грн 10 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13410 грн 01 коп. - заборгованість по пені; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1552 грн 86 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 8-9).

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» мотивоване тим, що Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи банку всупереч положенням ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачем не підписані, тому з урахуванням положення ч. 2 ст. 59 ЦПК України такі докази не можна вважати підтвердженням складової частини укладеного сторонами кредитного договору.

Проте, колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву, був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку (а.с. 10).

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідач укладення кредитного договору не оспорював, а з розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що він частково сплачував заборгованість, останній платіж в сумі 690 грн. вніс 25 вересня 2017 року, користувався кредитними коштами, тобто погоджувався з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами.

Суд апеляційної інстанції визначає розмір заборгованості за процентами, що підлягає стягненню з відповідача за користування кредитом за період з 01 червня 2015 року по 09 вересня 2018 року у сумі 12430 грн 10 коп.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені і штрафів (фіксованої частини та процентної складової), апеляційний суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15).

Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за договором. Порядок нарахування визначений у довідках про умови кредитування (а.с. 11).

Кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін стягує з боржника штраф, який складається з фіксованої частини 500 грн та процентної складової 882 грн 36 коп. (5217 грн 09 коп. (тіло кредиту) + 12430 грн 10 коп. (відсотки за користування кредитом)) х 5%).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по відсотках, пені та штрафів з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог, а в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що із ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 12430 грн 10 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 882 грн 36 коп. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Таким чином, загальний розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача складає 13812 грн 46 коп. (враховуючи 5217 грн 09 коп. заборгованості за кредитом, розмір якої позивачем не оскаржується).

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають компенсації судові витрати у розмірі 1012 грн 62 коп., понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та 1386 грн 78 коп. у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), тому, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 лютого 2019 року в частині вирішення вимог про стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафу скасувати і прийняти нову постанову щодо даних вимог.

Змінити рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 лютого 2019 року в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 листопада 2014 року в сумі 13812 грн. 46 коп., яка складається з: 12430 грн. 10 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 1382 грн. 36 коп. штрафу.

В задоволенні позову в іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» як компенсацію судові витрати у розмірі 1012 грн. 62 коп., понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, 1386 грн. 78 коп. судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик