Справа №521/3208/19
Провадження №2-зз/521/64/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Колесник А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання представника позивачки по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

01.03.2019 року представником позивачки було надано до канцелярії суду заяву про забезпечення позову, в якій представник позивачки просив суд накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення заборгованості. Призначено підготовче судове засідання на 04 квітня 2019 року о 12:10 годині.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2019 року було задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

20.05.2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача, яким він просить скасувати арешт, накладений ухвалою суду від 04.03.2019 року, у зв`язку з тим, що квартира на момент накладення арешту вже не належала відповідачу, та просить накласти арешт на нежиле приміщення АДРЕСА_4 , яке розташоване у АДРЕСА_5 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ; накласти арешт на нежиле приміщення АДРЕСА_6 , яке розташоване у АДРЕСА_5 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , а також накласти арешт на квартиру, яка розташована у АДРЕСА_7 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . В своєму клопотанні представник позивачки вказує, що до заяви про забезпечення позову ним було додано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно у якому було зазначено про наявність реєстрації права власності за відповідачем ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_8 , але при пред`явленні ним до виконання ухвали про накладенні арешту на вказану квартиру, державний реєстратор відмовив у її реєстрації, пояснивши, що квартира за договором купівлі-продажу від 27.12.2016 року було відчужена відповідачем ОСОБА_3 , про що надав представнику копію договору купівлі-продажу, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланським А.В.. Дане клопотання представник позивачки просив розглянути за його відсутності.

До свого клопотання представник позивача приєднав витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зроблений ним 15.04.2019 року у відповідності до якого за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на нежилі приміщення № 22 та НОМЕР_1 , розташовані у АДРЕСА_5 , а також квартира, розташована у АДРЕСА_7 , у зв`язку з чим просить скасувати арешт, накладений ухвалою суду від 04.03.2019 року та накласти арешт на на вказані нежилі приміщення та квартиру.

Суд, дослідивши клопотання, додані до нього документи та матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість доводів клопотання, що є підставою для його задоволення.

Так, ухвалою суду від 04.03.2019 року було накладено арешт на квартиру, розташовану у АДРЕСА_1 .

Як вбачається з доданих до клопотання копій договорів купівлі-продажу від 27.12.2016 року та 04.07.2017 року, посвідчених приватними нотаріусами Одеського міського нотаріального округу Ланським А.В. та ОСОБА_4 , квартира, розташована у АДРЕСА_1 було відчужена ОСОБА_3 .

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який також додається до клопотання, вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на нежилі приміщення № 22 та АДРЕСА_6 , розташовані у АДРЕСА_5 , а також квартира, розташована у АДРЕСА_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, зазначених в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов`язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в разі відчудження вищевказаного майна. Тому суд доходить висновку про необхідність задоволення клопотання представника позивача.

Керуючись ст.ст. 151-153, 158 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивачки по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одесі від 04.03.2019 року.

Накласти арешт на нежиле приміщення АДРЕСА_4 , яке розташоване у АДРЕСА_5 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Накласти арешт на нежиле приміщення АДРЕСА_6 , яке розташоване у АДРЕСА_5 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Накласти арешт на квартиру, яка розташована у АДРЕСА_7 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Копію ухвали суду направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради для негайного виконання

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк.

Головуючий:

21.05.19