Справа №701/419/19
Номер провадження2/701/227/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - І. Д. Калієвського

за участю секретаря - Г.І. Байдужої

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 позивача постійним місцем проживання є будинок АДРЕСА_1 . На даний час позивач є власником 4/5 частин вказаного житлового будинку на підставі різних правовстановлюючих документів, у зв`язку з наступним. Відповідно до рішення народного суду Жашківського району Черкаської області від 09.12.1976 року б/н про визнання права власності на Ѕ частину будинковолодіння і розподілу майна, яке було майном колгоспного двору, за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/5 частину будинку, времянки і сараю. Право власності на інші 4/5 частини живого будинку, времянки і сараю було визнано судом відповідно за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Тобто, відповідно до даного рішення суду, позивач є власником 1/5 частини будинку станом на 09.12.1976 рік.

В подальшому, власники частин житлового будинку змінювались на підставі різних правовстановлюючих документів, проміжних правовстановлюючих документів в позивача не збереглось, але наявні документи, які підтверджують його право власності ще на 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Так, відповідно до договору дарування 1/5 частки житлового будинку від 05.11.2012 року, ОСОБА_6 , подарувала, а позивач прийняв у дар 1/5 частку житлового будинку АДРЕСА_1 . Договір дарування посвідчений державним нотаріусом Маньківської держнотконтори Заїчко В.П. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2012 року, ОСОБА_1 , став власником 2/5 часток житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , свідоцтво видане державним нотаріусом Маньківської держнотконтори ОСОБА_7 Таким чином, остання 1/5 частка даного житлового будинку на даний час відповідно до рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 09.12.1976 року б/н належить ОСОБА_5 . ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 06.05.1989 року Окунівською сільською радою народних депутатів Чорноморського району Кримської області, актовий запис №45 від 06.05.1989 року внаслідок гострої серцевої недостатності. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця. Таким місцем є с. Окунівка Чорноморського району Кримської області.

Позивачу відомо, що після смерті його брата спадкова справа не заводилась в зв`язку з відсутністю у нього у власності нерухомого майна на території Кримської області (в подальшому Автономна Республіка Крим), однак довести цей факт документально на даний час є неможливим внаслідок тимчасової окупації Автономної Республіки Крим в 2014 році та втратою можливості звернутись за такою інформацію до державної нотаріальної контори за місцем смерті померлого ОСОБА_8 . ОСОБА_9 . У відповідь на запити адвоката до головних управлінь юстиції Миколаївської, Херсонської та Одеської областей було отримано інформацію про те, що документи нотаріального діловодства та архів державних нотаріальних контор (в тому числі і Чорноморської державної нотаріальної контори Автономної Республіки Крим), які здійснювали свою діяльність на території Автономної Республіки Крим, до їх архівів або державних архівів відповідних областей не передавались. В зв`язку з тим, що після смерті ОСОБА_5 , минуло 29 років, за цей час жодна особа не зверталась до позивача з приводу оформлення спадкових прав на спадкове майно його брата, весь цей час позивач ОСОБА_1 , позивач постійно, відкрито і добросовісно володіє майном, утримує та обслуговує будинок з надвірними будівлями та спорудами, відкрито, безперервно та добросовісно ним володіє. Однак, такий стан невизначеності у реально-формальному стані володіння майном при відсутності власника перешкоджає повноцінному здійсненню права власності, унеможливлює здійснити приватизацію присадибної земельної ділянки на його ім`я, позивач змушений сплачувати значні для нього кошти за оренду землі, така ситуація не дає змоги здійснювати утримання майна, загрожує його пошкодженню, що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Маньківської селищної ради в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач - ОСОБА_1 постійно проживає в АДРЕСА_1 .

На даний час позивач є власником 4/5 частин вказаного житлового будинку.

Згідно рішення народного суду Жашківського району Черкаської області від 09.12.1976 року б/н про визнання права власності на Ѕ частину будинковолодіння і розподілу майна, яке було майном колгоспного двору, за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/5 частину будинку, времянки і сараю. (а.с.16-21).

Право власності на інші 4/5 частини живого будинку, времянки і сараю було визнано судом відповідно за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , тобто, відповідно до даного рішення суду, позивач є власником 1/5 частини будинку станом на 09.12.1976 рік.

Відповідно до договору дарування 1/5 частки житлового будинку від 05.11.2012 року, ОСОБА_6 , подарувала, а позивач прийняв у дар 1/5 частку житлового будинку АДРЕСА_1 . Договір дарування посвідчений державним нотаріусом Маньківської держнотконтори ОСОБА_10 В.П. (а.с.26). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2012 року, ОСОБА_1 , став власником 2/5 часток житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , свідоцтво видане державним нотаріусом Маньківської держнотконтори ОСОБА_7 (а.с.25).

Таким чином лише 1/5 частка даного житлового будинку на даний час відповідно до рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 09.12.1976 року б/н належить ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 06.05.1989 року Окунівською сільською радою народних депутатів Чорноморського району Кримської області, актовий запис №45 від 06.05.1989 року внаслідок гострої серцевої недостатності. (а.с.8).

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця. Таким місцем є АДРЕСА_2 .

Позивач згідно позовних вимог зазначає, що після смерті його брата спадкова справа не заводилась в зв`язку з відсутністю у нього у власності нерухомого майна на території Кримської області (в подальшому Автономна Республіка Крим), однак довести цей факт документально на даний час є неможливим внаслідок тимчасової окупації Автономної Республіки Крим в 2014 році та втратою можливості звернутись за такою інформацію до державної нотаріальної контори за місцем смерті померлого ОСОБА_5 , що підтверджується запитами адвоката до головних управлінь юстиції Миколаївської, Херсонської та Одеської областей вна виконання яких було отримано інформацію про те, що документи нотаріального діловодства та архів державних нотаріальних контор (в тому числі і Чорноморської державної нотаріальної контори Автономної Республіки Крим), які здійснювали свою діяльність на території Автономної Республіки Крим, до їх архівів або державних архівів відповідних областей не передавались (а.с.31,33).

Факт того, що ОСОБА_1 постійно, відкрито і добросовісно володіє майном, утримує та обслуговує будинок з надвірними будівлями та спорудами, відкрито, безперервно та добросовісно ним володіє підтверджується також показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 даних ними безпосередньо в судовому засіданні

При вирішенні даного спору суд керується наступним.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Постанова) відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку про необхідність у задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 19, 58, 60, 62, 77, 78, 81,175, 177, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 316, 319, 328, 335, 344 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та жителя буд. АДРЕСА_1 ) право власності за набувальною давністю на 1/5 частку житлового будинку з погосподарськими спорудами АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Чорноморське, Чорноморського району, Кримської області, згідно даних технічного паспорта.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлений 28.05.2019 р.

Суддя І.Д.Калієвський