ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3364/19 Справа № 175/1790/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" до ОСОБА_1 , третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "ВіЕйБі Банк" у травні 2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому враховуючи останні уточнення просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами та неустойки за несвоєчасне погашення суми кредиту /а.с.2-4, 86-88, 98-100/.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 24 червня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 193 700 євро під 14% річних з кінцевим терміном повернення 23 червня 2010 року. Однак, взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_1 не виконує, у зв`язку з чим, станом на 18 серпян 2016 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 680 288,02 грн.

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами до ПАТ "ВіЕйБі Банк" про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними. Вимоги обґрунтовані тим, що 24 червня 2008 року він уклав із ВАТ «ВіЕйБі Банк» кредитний договір, за яким одержав кредит в розмірі 193 700 євро під 14 % відсотків на строк до 23 червня 2010 року. Того ж дня, з метою забезпечення зобов`язань за даним договором був укладений договір іпотеки на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 . 25 листопада 2008 року між сторонами було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №4/СМБ-21102 від 24 червня 2008 року. Заявник вважає, що вказані договори є несправедливими і такими, що порушують принцип рівності сторін, положення Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, зокрема, щодо необхідності надання споживачу необхідної інформації перед укладенням договору та невідповідність щомісячного платежу за кредитом. Таким чином, банк ввів його в оману щодо реального змісту кредитного договору, встановленого розміру відсотків та сукупності вартості кредиту, а тому просив визнати такі договори недійсними /а.с.141-145/.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року позовні вимоги ПАТ "ВіЕйБі Банк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк" заборгованість за кредитним договором №4/СМБ-21102 від 24 червня 2008 року в сумі 9 680 288,02 грн. Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено /а.с.210-212/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвали по справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог банку та задволення зустрічних позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права /а.с.216-218/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №4/СМБ-21102 від 24 червня 2008 рокуОСОБА_1 отримав від ВАТ «ВіЕйБі Банк» (після зміни найменування ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») кредит у розмірі 193 700 євро під 14% на рік за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 23 червня 2010 року.

25 листопада 2008 року був укладений Додатковий договір №1 відповідно до якого піднято ставку до 17 % річних.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2011 року, ухвалено по справі №2-1294/10, задоволено позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №4/СМБ-21102 від 24 червня 2008року у розмірі 1 793 173,50 грн., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 163 836, 26 Євро, що єквівалентно 1 674 440, 98 грн., заборгованість по відсоткам - 9 912, 08 Євро, що єквівалентно 101 303, 54 грн., пеню у загальному розмірі 7 628, 98 грн. та штраф у сумі 9 800 грн. Рішення набрало законної сили 11 лютого 2011 року.

Звертаючись з позовними вимогами банк посилався на те, що станом на 18 серпня 2016 року кредитна заборгованість у повному обсязі не погашена, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню відсотки за користування коштами відповідно до умов кредитного договору та штраф/пеня у розмірі що передбачено умовами кредитного догвору. Так, згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 18 серпня 2016 року банком нарахована заборгованість по відсоткам у розмірі 5 758 279, 65 грн. та штраф/пеня у розмірі 3 922 008, 37 грн. /а.с. 98-100/.

Задовольняючи позовні вимоги банку суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання за кредитним договором перед позивачем не було виконано відповідачем в повному обсязі, кредитну заборгованість не погашено, кредитний договір є дійний і неоспорений, тому підлягає обов`язковому виконанню боржниками. Враховуючи дані обставини районний суд прийшов до висновку про стягнення нарахованих відсотків та штрафу/пені за період користування кредитом, розмір яких передбачений умовами кредитного договору.

Проте з таким висновком колегія суддів не може погодитись, з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий строком до 23 червня 2010 року.

Також укладаючи кредитний договір сторони узгодили розмір неустойки за порушення строків виконання зобов`язань за договором.

Відтак, у межах строку кредитування позичальник мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти.

Враховуючи норми ст.1048 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Також визначений сторонами розмір неустойки діє в межах строку кредитного договору. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такого з висновку прийшов Верховний Суд у свої постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

Як вже зазначалось раніше, строк дії кредитного договору встановлено до 23 червня 2010 року, також рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2011 року з відповідача була стягнута сума заборгованості за кредитним договором в повному обсязі відповідно до його умов.

Отже, в даному випадку підлягають застосуванню норми ст.625 ЦК України як відповідальність позичальника за прострочення грошового зобов`язання перед банком.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки наданим у справі доказам у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені банком позовні вимоги банку не підлягають задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними колегія суддів погоджується з висновком районного суду щодо відмови в їх задоволенні. Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішенняв цій частині не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині позовних вимог банку скасуванню з ухваленням нового в цій частині про відмову в задоволені позовних вимог ПАТ "ВіЕйБі Банк". В іншій частині рішення залишається без змін.

Відповідно до вимог ст..141 ЦПК України з ПАТ "ВіЕйБі Банк" підлягає стягненню на користь держави сума судового збору за подання позову у розмірі 8 810 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 13 215 грн., оскільки ОСОБА_1 звільнений від його сплати за законом. Таким чином загальний розмір судового сбору, що підлягає стягненню з ПАТ "ВіЕйБі Банк" на користь держави складає у сумі 22 025 грн. .

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" - скасувати.

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" на користь держави судовий збір у розмірі 22 025 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко М.О. Макаров