Справа № 234/4679/17
Провадження № 2/234/656/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лутай А.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Пагуліч Д.Г.

представника позивача Берегового О.О.

відповідача Бубнова ОСОБА_1 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Краматорськ Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк (далі ПАТ КБ „ПриватБанк або Банк) 30.03.2017р звернулося до суду з даним позовом, вказуючи, що 09.10.2013рміж Банком та ОСОБА_2 , відповідачем у справі, був укладений Кредитний договір №б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 300грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користувавння кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свій позов мотивує тим, що Банк свої зобов`язання по Договору як Позичальник виконав цілком. Однак, відповідач свої зобов`язання згідно умов Договору належним чином не виконував, в результаті чого станом на 28.02.2017р має заборгованість перед Банком в загальній сумі 38180,10грн, яка складається з наступного: 2280,04грн - тіло кредиту; 30155,77грн нараховано відсотків за користуванням кредитом; 3450,00грн нараховано пені; а також штрафи: 500грн - штраф (фіксована частина), 1794,29грн штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за Кредитним договором №б/н від 09.10.2013р у загальному розмірі 38180,10грн, та у рахунок повернення сплаченого судового збору в сумі 1600грн.

Представник ПАТ КБ „ПриватБанк Береговий О.О. в судовому засіданні підтримав вимоги позову в повному обсязі, просив їх задовольнити та надав суду пояснення, зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у зв`язку з порушенням позивачем строку позовної давності для звернення до суду та невірним розрахунком розміру заборгованості за кредитним договором.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов частково обґрунтованим та таким що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Так судом встановлено, що 09.10.2013р між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, який оформлений у вигляді Заяви-анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яка фактично є кредитним договором, що укладено у письмовій формі та підписано сторонами. Відповідно до умов якого кредитний договір складається з Анкети-заяви, Довідки про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якої передбачено сплату відсотків в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування.

З виписки за картковим рахунком ОСОБА_2 , судом встановлено, що банк надав відповідачу кредит у розмірі 300грн.

Згідно з Тарифами обслуговування платіжної картки « Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова процентна ставка на місяць складала 2,5 відсотка, тобто 30 відсотків на рік.

З наданого позивачем розрахунку убачається, що за період з 09.10.2013р по 31.08.2014р нарахування відсотків здійснювалось відповідно до Тарифів, що діяли до 01.09.2014р, щомісячна процентна ставка складала 2,5% у місяць, тобто 30% на рік (згідно розрахунку позивача та даних з офіційного веб-сайту ПАТ КБ «ПриватБанк»).

За період з 01.09.2014р нарахування відсотків здійснювалось відповідно до Тарифів, що діяли до 01.04.2015р, щомісячна процентна ставка складала 2,9% у місяць, тобто 34,80% на рік (згідно розрахунку позивача та даних з офіційного веб-сайту ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Починаючи з 01.04.2015р нарахування відсотків відповідачу здійснювалось відповідно до Тарифів, що діяли з 01.04.2015р, щомісячна процентна ставка складала 3,6% у місяць, тобто 43,20% на рік (згідно розрахунку позивача та даних з офіційного веб-сайту ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Згідно з п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в любий момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, установленого банком.

Відповідно до анкети-заяви, особа, яка її підписала, зобовязана виконувати умови і правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

Однак, відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до ст.1056? ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3 ст.1056? ЦК України).

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (ч.4 ст.1056? ЦК України)

З матеріалів справи убачається, що при укладенні договору сторонами узгоджена базова процентна ставка у розмірі 2,5% на місяць, тобто 30% на рік, що підтверджується підписаною сторонами Довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна».

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо належного письмового повідомлення божника про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Звертаючись до суду з позовом щодо стягнення заборгованості та обґрунтовуючи свої вимоги щодо розміру відсотків позивач зазначав, що розміщення на сайті банківської установи відповідної інформації є належним повідомленням боржника відсоткової ставки. Проте це ні є належним повідомленням боржника про збільшення відсоткової ставки у розумінні ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч ст.1056? ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем на час дії відсоткової ставки 34,80% та 43,20 % погашення заборгованості не здійснювалося.

З наявної в матеріалах справи анкеті-заявці про приєднання до умов та правил надання банківських послуг убачається, що сторонами обумовлено проценту ставку за користуванням кредитом 30% річних на залишок заборгованості.

Тобто, виходячи з процентної ставки за весь час користування кредитом 30% річних та кількості днів за період з 01.09.2014р (дати першого підвищення відсоткової ставки за користування кредитом) по 28.02.2017р, яка складає 912 днів, заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 2918,45грн. з наступного розрахунку:

-1603,64грн (поточна заборгованість за кредитом) х 30% : 360 днів (передбачених п.5.5 «Правил користування платіжною карткою») х 912 днів=1218,77грн;

- 676,40грн (прострочена заборгованість за кредитом) х 30% : 360 днів (передбачених п.5.5 «Правил користування платіжною карткою») х 912 днів=514,06грн;

- 1218,77грн + 514,06грн = 1732,83грн;

- разом із заборгованістю за процентами станом на 01.09.2014р (накопичувальним підсумком) стягненню підлягає 2918,45грн = (1732,83грн + 1185,62грн).

Таким чином, виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 2280,04грн. підлягають задоволенню у повному обсязі, а в частині заборгованості за процентами за кредитним договором підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути станом на 28.02.2017 року заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 2918,45грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та штрафів суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.20114р №1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості і зобовязань за кредитними договорами та договорами позики у період з 14.04.2014р громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014р з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористичної операції, а також юридичним особам підприємцям, що проводять (проводили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р №1079 було зупинене дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р №1053. Таким чином, відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р №1669-VII за період з 14.04.2014р нарахування пені та штрафів нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договором позики у період проведення антитерористичної операції, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати.

Таким чином, за період з 14.04.2014р по 28.02.2017р не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією 3450грн., штрафів: штраф (фіксована частина) в сумі 500грн, штраф (процентна складова) в розмірі 1794,29грн.

Відповідно до статей 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Під час судового засідання ОСОБА_2 заявив клопотання про застосування позовної давності до вимог Банку.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність щодо неустойки (пені та штрафу).

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяці, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно з довідкою про карти ОСОБА_2 згідно кредитного договору б/н від 09.10.2013р отримав картку № НОМЕР_1 , яка мала термін дії до останнього дня 09.2016 року.

З урахуванням правових позицій ВСУ, які викладені в постановах від 19.03.2014р №6-14цс14 та від 18.06.2014р №6-61цс14, суд вважає, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії карти, тобто з 31.09.2016р, а Банком подано позовну заяву до суду 30.03.2017р, тобто в межах строку позовної давності, а тому підстав для застосування строків позовної давності та відмови у позові судом не встановлено.

На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.10.2013р в сумі 5198,49грн, що складається з: заборгованість за кредитом 2280,04грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 2918,45грн.

Також, у відповідності із ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення судового збору в сумі 1600грн.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Краматорськ Донецької області, ІНН НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, на рахунок № НОМЕР_3 , , МФО 305299) заборгованість за Кредитним договором № б/н від 09.10.2013 року, яка станом на 28.02.2017 року становить 5198,49грн (п`ять тисяч сто дев`яносто вісім гривень, 49коп) та складається з:

- 2280,04 грн. - заборгованість за кредитом;

- 2918,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Краматорськ Донецької області, ІНН НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, на рахунок № НОМЕР_3 , , МФО 305299) витрати по сплаті судового збору в сумі 1600грн (одна тисяча шістсот гривень, 00коп).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті та проголошені 23.04.2019 року.

Головуючий суддя : А.М. Лутай