РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Проценко А.М., за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в обгрутнування позовних вимог зазначивши наступне.

Позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі копії свідоцтва про право власності на житло від 26.07.200 року.

Поверхом вище, у квартирі АДРЕСА_1 , проживає відповідач ОСОБА_4 , яка є власницею цієї квартири, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.11.2018 року.

23.09.2018 року квартиру позивача було затоплено відповідачем, про що було складено акт комісії управління житлового фонду Вознесенівського району КП «Запоріжремсервіс» ЗМР №269 від 26.09.2018 року, яким було встановлено, що позивачу було завдано значної майнової шкоди, у внаслідок чого квартира потребує поточного ремонту, тому він змушений звернутись до суду з позовом про стягнення на його користь суми шкоди, заподіяної майну у результаті затоплення квартири, витрати пов`язані з проведенням експертної оцінки вартості відновлювального ремонту квартири - у розмірі 1000,00 грн., та суму моральної шкоди - у розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2018 року провадження по справі відкрито, розгляд призначено проводити у порядку спрощеного провадження.

11.01.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити в задоволенні позову, з посиланням на те, що позивач є власником лише Ѕ частики квартири та не погоджується з розміром збитків.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та наполягав на його задоволенні в повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні на підставах викладених у відзиві на позовну заяву, зазначивши, що позивачем не надано підтвердження проведеного часткового ремонту спірної квартири.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 , є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 26 липня 2000 року.

ОСОБА_4 є власницею квартири за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 листопада 2018 року. Квартира розташована поверхом вище від квартири позивача у справі, що вбачається з пояснень сторін та свідків по справі.

Згідно з актом комісії управління житлового фонду Вознесенівського району КП «Запріжремсервіс» ЗМР № 269 від 26 вересня 2018 року, 23 вересня 2018 року квартиру позивача було затоплено. Причиною затоплення була тріщина на гнучкому шлангу на змішувачі у кухні в квартирі відповідача. Встановлено, що позивачу завдано майнової шкоди.

Згідно звіту про розмір майнового матеріального збитку від 23 вересня 2018 року, складеного експертом оцінювачем ЗТБ «Гілея» Зінченко В.В. , вартість проведення ремонту затопленої квартири становить 52 811,00 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот одинадцять) грн. За проведення експертизи сплачено 1 000,00 (одна тисяча) грн.

З досліджених судом відеозаписів вбачається факт значного затоплення квартири позивача, з намоканням поверхні стін, стелі, підлоги, розташованих у квартирі меблів. Чітко видно протікання води зі стелі.

Допитані у суді свідки підтверджували факт затоплення квартири позивача.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експерта; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Позивачем та його представником доведено факт залиття квартири ОСОБА_3 внаслідок дій відповідача.

Згідно з ч. 1ст. 1192 ЦК України, з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 Постанови від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди", що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що залиття квартири позивача мало місце з вини сторони відповідача, при цьому на спростування розміру заподіяної шкоди відповідачем не надано жодного належного і допустимого доказу, а тому з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди підлягає стягненню сума у розмірі 52 811,00 грн., та витрати пов`язані з проведенням експертної оцінки вартості відновлювального ремонту квартири - у розмірі 1000,00 грн.

Щодо посилання відповідача на ту обставину що у кімнаті (залі) не було проклеєно усі стіни шпалерами, а експертом нараховано їх поклейку, суд вважає такі доводи безпідставними. З пояснень свідків вбачається, що дійсно шпалерами не було заклеєно усі поверхні стін у даній кімнаті, що також підтверджується дослідженими відеозаписами, але при цьому частина стіни все ж таки була обклеєна. З висновку про розмір майнового збитку вбачається розрахунок обклеювання шпалерами 5,5 м2 стіни, що не суперечить поясненням свідків та дослідженим відеозаписам.

Посилання відповідача на те, що безпідставно розраховано знімання усього паркету та викладення нового, не відповідає наданим висновкам щодо завданої майнової шкоди, оскільки розраховано виключно знімання паркету та анти грибкову обробку поверхні, без подальшого викладення нового паркету.

Щодо належності Ѕ частки квартири ОСОБА_6 , яка не звернулася до суду з вимогами про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, свідком ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначено, що фактично в цій квартирі він проживає зі своєю сім`єю, а власник ОСОБА_6 Ѕ частку даної квартири успадкувала, однак фактично в ній не проживала та зареєстрована не була, участі у проведенні ремонту не приймала.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності з п. 3 ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за N 4 від 31 березня 1995 р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин.

Позивачем зазначено, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

При цьому з наданих показань свідків вбачається, що позивач по справі особисто не проживає у квартирі, яку було затоплено, тому суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено фактів неможливості нормального користування квартирою, порушення звичного способу життя у ній позивачем.

Таким чином, позов у частині стягнення моральної шкоди є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 130, 131, 141, 229, 229, 247, 263, 354 ЦПК України, ст. ст. 22,23,319,322,1166,1167,1192 ЦК України; Постановами Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" за N 6 від 27 березня 1992 р., "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за N 4 від 31 березня 1995 р. з наступними змінами та доповненнями, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) шкоду заподіяну майну у сумі 52811(п`ятдесят дві тисячі вісімсот одинадцять) гривень, витрати пов`язані з проведенням експертної оцінки вартості ремонту у розмірі 1000 (тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 645 (шістсот сорок п`ять) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.05.2019 року.

Суддя: А.М. Проценко