пр. № 2/759/3756/19
ун. № 759/3514/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року Суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

22.02.2019 р. позивач звернулався до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору №200048676 від 18.06.2014 р. Договір укладено у вигляді заяви (оферти), яка разом з умовами надання та обслуговування кредитів та графіків платежів, являє собою кредитний договір.

28.02.2019 р. справу передано в порядку автоматизованого розподілу судді.

Проте, матеріали заяви були подані в порушення та не відповідали вимогам ст. 177 ЦПК України, в зв'язку з чим позивачу на підставі ухвали від 14.03.2019 р. був наданий строк для усунення недоліків, з метою сплати судового збору за позовні вимоги немайнового характеру, що становить 768,40 грн.

При цьому, позивачу було роз'яснено, що до спірних правовідносин не може бути застосована частина 3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо звільнення від сплати судового збору, оскільки в заявленому позові позивач виступає не як споживач і позов подано не на захист його прав споживача, у зв'язку з чим судовий збір підлягає сплаті на загальних підставах.

21.03.2019 р. до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1, в якій останній вказав, що він звільнений від сплати судового збору, у зв'язку з чим не зобов'язаний його сплачувати при поданні позову з підстав ЗУ «Про захист прав споживачів».

Проте, поняття споживача визначено в п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»- це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Таким чином, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Виходячи з юридичного визначення поняття споживача, позивач не відповідає його критеріям, передбаченим в пункті 22 частини 1ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», а відповідно не є споживачем в розумінні вказаного вище Закону.

Таким чином, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо звільнення від сплати судового збору, оскільки в заявленому позові позивач виступає не як споживач і позов подано не на захист його прав споживача..

У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що у наданий судом строк недоліки не усунуто, у зв'язку з чим матеріали позовної заяви підлягають поверненню.

Керуючись ст.ст. 185, 260, 353, 354, 355 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, вважати неподаними та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів.

Суддя: