Справа № 682/129/19
Провадження № 2/682/356/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Шевчука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

представника третьої особи ОСОБА_9 .,

третьої особи ОСОБА_6 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_6 , орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

17.01.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнавши останніх та їхнього малолітнього сина та ОСОБА_7 2011 р.н. такими, що втратили право користування житлом по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на праві спільної часткової власності належить Ѕ частини даної квартири, іншим співвласником Ѕ частки даної квартири є третя особа ОСОБА_6 Без згоди позивача, проте за відома іншого співвласника відповідачі зареєструвались в даній квартирі, хоча фактично проживають в належному їм будинку по АДРЕСА_2 . Оскільки добровільно знятись з реєстрації у вказаній квартирі вони не бажають, (створюючи тим самим перешкоди в користуванні нею) позивач змушена вирішувати спір у судовому порядку.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задовольнити.

Відповідачі проти задоволення позову заперечують з наступних підстав.

Як пояснили відповідачі житловий будинок з надвірними будівля по АДРЕСА_2 , в якому вони мешкають на даний час є предметом Договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , в зв`язку з чим зареєструватись в ньому разом з дитиною вони не можуть, оскільки це заборонено Договором. Зазначений будинок передано в іпотеку як забезпечення виконання зобов`язання щодо належного та своєчасного виконання зобов`язань ОСОБА_4 по договору позики грошових коштів, укладеному між нею та ОСОБА_8 У разі невчасного виконання договору позики до 04.04.2021 майнові права на будинок перейдуть до позикодавця, а тому ні вони ні їхній малолітній син не будуть мати де жити. У зв`язку із наведеним просять у задоволенні позовуу відмовити, оскільки після 04.04.2021 самі добровільно випишуться із спірної квартири.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечила, пояснивши, що фактично визнання малолітнього ОСОБА_7 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням приведе до порушення його житлових прав, оскільки іншого житла де б ОСОБА_7 міг приписатися немає.

Третя особа ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що він як співвласник Ѕ квартири АДРЕСА_1 , не заперечує щоб там проживали відповідачі. В зв`язку з цим просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 21.10.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в рівних частках придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.06.2016 року ОСОБА_1 є співвласником Ѕ частини вищевказаної квартири (а.с.13).

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Славутської міської ради Хмельницької області від 03.09.2018 №7447/26-14 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 (а.с.5).

Згідно даних акту від 18.12.2018, складеного комісією Славутського КП «ЖКО» за результатами проведення перевірки квартири АДРЕСА_1 встановлено, що за вказаною адресою (а.с.6) ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 ніколи не проживали.

Водночас в матеріалах справи наявна копія договору позики від 05.04.2018 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 готівкою в гривнях суму еквівалентну 2700 доларів США, які позичальник зобов`язується повернути до 04.04.2021 (а.с.48).

На забезпечення виконання вказаного Договору між цими ж сторонами укладено Договір іпотеки від 05.04.2018, відповідно до якого Іпотекодавець передав Іпотекодержателю житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Згідно п.5.1 Договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, якщо на момент строку виконання зобов`язань за договором позики вони не будуть виконанні повністю.

Також однією з умов даного Договору є те, що Іпотекодавець засвідчує, що внаслідок укладення договору іпотеки не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в т.ч. неповнолітніх, малолітніх, яких Іпотекодавець зобов`язаний утримувати за законом чи договором; відсутні права користування будинком малолітніми чи неповнолітніми дітьми будинком (п.2.1.16)

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд враховує наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачі не є членом сім`ї позивача, не несуть жодних матеріальних витрат на квартири утримання, окрім того фактично проживають за іншою адресою та мають власну нерухомість, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у частині вимог про визнання відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . Відповідачі не позбавлені можливості зареєструватися за адресою фактичного проживання.

Таке рішення буде законним і справедливим та захистить права позивача як власника частини квартири. Доводи третьої особи про те, що він не заперечує проти того, щоб відповідачі проживали на його частині квартири суд до уваги не бере, оскільки частки житла в натурі не виділені.

Щодо вимог позивача про визнання такою що втратила правом користування малолітнього ОСОБА_7 суд враховує наступне.

Частиною 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Таким чином, місце проживання дитини віком до 10 років може бути зареєстроване за місцем проживання батьків (одного з них). Судом встановлено, що малолітній фактично проживає з батьками, але там зареєструватися не має можливості враховуючи обмеження встановлені Договором іпотеки.

Судом враховується висновки органу опіки і піклування Славутської міської ради викладені у висновку від 26.02.2019, відповідно до якого у разі задоволення позову будуть порушені права ОСОБА_7 2011 року народження.

Оскільки судом прийнято рішення про визнання батьків ОСОБА_7 такими, що втратили право користування квартирою де вони були зареєстровані, а місце майбутньої його реєстрації на даній стадії не є відомим, оскільки зареєструвати його за фактичною адресою місця проживання батьків неможливо, підстави для зняття з реєстрації малолітнього ОСОБА_7 відсутні з метою недопущення його прав.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.391, 405 ЦК України суд, ст. 72 ЖК УРСР, ст.ст.12, 141, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 (зареєстрованій за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) перешкоди в користуванні Ѕ часткою житлового приміщення, а саме квартирою АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_3 (зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта невідомі), ОСОБА_4 (зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта невідомі) такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

В решті задоволення позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 384 грн 20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 384 грн 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, яким повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.