Справа 206/5600/18
Провадження 2/206/119/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року в залі суду у м. Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС». Про стягнення недоплаченого страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

04 жовтня 2018 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», про стягнення недоплаченого страхового відшкодування.

В прохальній частині позову позивач просить суд стягнути із відповідача ПАТ «СГ «ТАС» на користь позивача недоплачене страхове відшкодування в розмірі 15829,01 гривень. Стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 705 гривень, витрат на проведення судової авто товарознавчої експертизи розмірі 1500 гривень, а також судові витрати на професійну правничу допомогу, та інші судові витрати, що будуть підтверджені позивачем належними доказами за результатами розгляду справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Незважаючи на наведені приписи закону, страховик (відповідач) частково виконав свої зобов`язання перед позивачем, та сплатив 20.06.2018 року на рахунок СТО лише частину відшкодування в розмірі 34475,16 грн. Без будь-яких вмотивованих підстав відповідач не доплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі: 51254,19 грн. 34475,18 грн. 950 грн., а загалом 15829,01 гривень. У зв`язку із тим, що права позивача, як потерпілої особи, порушені відповідачем з підстав неналежного виконання страховиком своїх зобов`язань за полісом страхування цивільно-правової відповідальності. 20 березня 2018 року на вулиці Малиновського в м. Дніпро (Самарський район міста), водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом автомобілем «Міцубіші Карізма» д/н НОМЕР_1 , порушив вимоги Правил Дорожнього руху України, внаслідок чого скоїв зіткнення із автомобілем «Міцубіші Ланцер», д/н НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві приватної власності. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2018 року, яка не оскаржувалась та набрала чинності, по справі 206/1625/18, встановлена вина водія ОСОБА_2 , у зазначеному вище ДТП. Разом із цим, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , який скоїв ДТП, застрахована у ПАТ «СГ «ТАС», згідно страхового полісу АК/6424292 від 24.04.2017 року, франшиза 950 гривень, ліміт відповідальності 100000 гривень. Внаслідок вищезазначеної пригоди, автомобілю Муцубіші Ланцер, д/н НОМЕР_2 , що належить позивачу на праві приватної власності завдано механічні пошкодження. Як свідчить проведений судовим експертом на замовлення позивача висновок судової авто товарознавчої експертизи №2304/18/18 від 16.04.2018 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Міцубіші Ланцер», д/н НОМЕР_2 з урахуванням зносу складає 51254,19 гривень. (а.с. 2-5).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2018 року по даній справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача Чіп Я.М. позов підтримав та просив його задовольнити, також пояснив, що страхова компанія, яка є відповідачем по даній справі не доплатила 15820,01 грн. за спричинені збитки третьою особою, хоча дані збитки були документовані та повністю підтверджені. Дана обставина стала причиною звернення до суду.

Представник відповідача в судове засіданні не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

30 січня 2019 року на електрону адресу суду надійшов відзив на позов від представника відповідача, який обґрунтований тим, що 20 квітня 2017 року між АТ «СГ «ТАС» (приватне) та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АК/6424292) далі договір). Забезпеченим транспортним засобом згідно полісу є автомобіль «Mitsubishi Carisma» д.н. НОМЕР_1 . 22 березня ІНФОРМАЦІЯ_1 року надійшло повідомлення від ОСОБА_2 щодо дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.03.2018р. за участю автомобіля Mitsubishi Lancer н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Mitsubishi Carisma н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 27 березня 2018 року надійшло письмове повідомлення про дану ДТП від представника власника автомобіля Mitsubishi Lancer н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , 0504.2018р. було проведено огляд пошкодженого автомобіля Mitsubishi Lancer н.з. НОМЕР_4 . Матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Mitsubishi Lancer н.з. НОМЕР_2 згідно Звіту №4392 від 14.04.2018р. ТОВ «ЕАК «Фаворит», становить 35425, 18 грн. На підставі викладеного, належна ОСОБА_1 сума страхового відшкодування 34475,18 грн. була переведена на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування. Таким чином, сума страхового відшкодування є такою, що розрахована належним чином у відповідності до умов договору та чинного законодавства і сплачена позивачу в повному обсязі в терміни, передбачені умови Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування безпідставними.

На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування в повному обсязі (а.с. 60-63).

08 березня 2019 року до канцелярії суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, який обґрунтований, тим що заперечення на позов відповідача ґрунтуються на тому, що по суті, на одному аргументі: оскільки ТОВ «ЕАК «Фаворит» на замовлення страховика був розрахований матеріальний збиток в розмірі 35425,18 грн. на підставі звіту №4392 від 14.04.2018 року (вартість відновлювальних робіт з урахуванням зносу), то саме ця сума є розміром належного страхового відшкодування, яке за вирахуванням франшизи було йому виплачено. Позивач та його представник вважають, що звіт про оцінку майна ТОВ №ЕАК «Фаворит» №4392 від 14.04.2018 року, який був складений на замовлення страхової компанії, та підписаний оцінювачем ОСОБА_5 не може бути визнаний належним доказом вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Звіт про оцінку майна №4392 від 14.04.2018 року, який був складений оцінювачем ОСОБА_5 , який здійснює свою у складі ТОВ «ЕАК «Фаворит» на замовлення страхової компанії не містить жодного доказу того, що саме оцінювач особисто здійснював огляд пошкодженого транспортного засобу, а доданий представником відповідача протокол огляду пошкодженого транспортного засобу від 05.04.2018 року, який є додатком до цього звіту, підтверджує той факт, що оглядав ТЗ потерпілої особи не оцінювач ОСОБА_5 , а представник відповідача ОСОБА_6 , що є грубим порушенням встановленого методикою порядку визначення матеріального збитку. Так як власник пошкодженого майна не ініціював проведення оцінки майна іншим суб`єктом оціночної діяльності окрім судового експерта Дроздова Ю. ОСОБА_7 ., а також не надав для огляду пошкоджений ТЗ будь-яким іншим оцінювачем, вважають, що дії страхової компанії щодо використання звіту про оцінку майна №4392 від 1404.2018 року, при розрахунку страхового відшкодування порушують вимоги ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо розрахунку вартості відновлювального ремонту в порядку, встановленому законодавством.

Враховуючи вище викладене просять суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та у разі відсутності позивача або його представника розглядати справу без їхньої участі (а.с. 114-116).

Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судом встановлено, що 20.03.2018р. представник ОСОБА_1 на підставі нотаріальної довіреності ННА №933040 від 20.03.2018 року звернувся до АТ «СГ «ТАС» із заявою про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, що сталося 20 березня 2018 року в районі з`їзду з Самарського мосту на вул.. Малиновського в м. Дніпро, за участю транспортного засобу «Mitsubishi Carizma», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 (а.с. 6).

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2018р. по справі №206/1625/18 ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення на користь держави у розмірі 340грн. (а.с. 13 справи №206/1625/18).

Керуючись ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, АТ «СГ «ТАС» звернулось до ТОВ «Експертно-Асистучної Компанії «Фаворит» з метою визначення розміру завданих ОСОБА_9 збитків.

05 квітня 2018 року представником АТ «СГ «ТАС» ОСОБА_6 було проведено огляд пошкодженого автомобіля «Міцубіші Ланцер», д/н НОМЕР_2 та зазначено, які саме деталі транспортного засобу пошкоджено (а.с. 80).

Зі звіту від 14 квітня 2018 року, складеного оцінювачем колісних транспортних засобів ОСОБА_5 , з якого вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Mitsubishi Lancer, д.р.н. НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_1 , згідно договору з ПрАТ «СГ ТАС» зроблено висновок, що вартість матеріального збитку, після аварійного пошкодження КТЗ Mitsubishi Lancer, д.р.н. НОМЕР_2 , станом на 05 квітня 2018 року дорівнює з урахуванням ПДВ але без врахування ВТВ; у 35425,18 грн. (а.с. 64-74).

За замовленням позивача ОСОБА_1 , судовим експертом Дроздовим Ю.В. було складено висновок експерта №2304/18/18 від 16 квітня 2018 року, відповідно до якого величина матеріального збитку, завдана власнику колісного транспортного засобу автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 пошкодженого в результаті ОСОБА_10 . ОСОБА_11 , складає 51254 (п`ятдесят одну тисячу двісті п`ятдесят чотири) грн. 19 коп. (а.с. 11-23).

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із дослідженими в судовому засіданні доказами, суд доходить до наступного.

В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Змістом ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Положенням ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Суд критично ставиться до висновку експерта № 2304/18/18 складеного 16 квітня 2018 року експертом Дроздовим ОСОБА_12 .проведеного за допомогою Інтернет сайту http://www.audatex.ua/support/docs/16-audanet/184-vat, оскільки він є необґрунтованим, таким способом вираховується лише вартість утилізації КТЗ (п. 7.19 Методики) в випадках коли вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень (п. 7.17 Методики).

Відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або робото-здатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Розділом 7 Методики передбачено порядок розрахунку ринкової вартості КТЗ, згідно якого: основним підходом, який використовується для оцінки КТЗ, є порівняльний підхід. Згідно з ним визначення вартості КТЗ на території України проводиться на підставі їх цін продажу та поточних цін пропозиції до продажу, які зазначені у вітчизняних довідниках, п. 7.2. Методики.

Відповідно до п. 7.3. Методики коригування ринкової вартості КТЗ, отриманої із застосуванням порівняльного підходу, здійснюється за загальною формулою.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи вище наведене з урахуванням вивчених письмових матеріалів справи, суд приходить до висновку, що сплачений матеріальний збиток ОСОБА_1 в розмірі 35425,18 грн. на думку суду є обґрунтований та повністю підтверджений наданими калькуляційними розрахунками та письмовими доказами.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважаєщо судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 травня 2019 року.

Суддя А.О. Сухоруков