Дата документу 23.04.2019 Справа № 330/2545/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №330/2545/17 Головуючий у 1 інстанції: Федорець С.В.
Провадження № 22-ц/807/966/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року та ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року про виправлення описки у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта-Агроінвест» до ОСОБА_3 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ТОВ «Еліта-Агроінвест» звернулось до суду з позовом, вимоги за яким протягом розгляду справи зменшило, до ОСОБА_3 про стягнення збитків.

В обґрунтування позовних вимог остаточно зазначило, що на підставі договорів оренди, укладених 10.10.2007 року між ним та ОСОБА_4, товариство здійснює користування земельною ділянкою №12 площею 10,4681 га та №13 площею 10,47 га, які розташовані на території Переможненської сільської ради, контур 350, для ведення товарного виробництва.

Вказані договори оренди належним чином пройшли державну реєстрацію та є дійсними.

З осені 2016 року відповідач користується цими земельними ділянками, провів на них посів та вирощування озимої пшениці.

Після звернення товариства із відповідною заявою до органів поліції за результатами досудового розслідування було встановлено, що відповідач без згоди товариства та власника земельних ділянок протягом 2016-2017 року вирощував на цих земельних ділянках озиму пшеницю.

Постановою слідчого кримінальне провадження за зверненням позивача було закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

У відповідності до затвердженого плану на 2017 рік товариство планувало здійснити посів сої, проте, через неправомірні дії відповідача посів не був здійснений, внаслідок чого підприємство понесло матеріальні збитки у розмірі 254644,57 грн.

На підставі зазначеного просило стягнути з відповідача на його користь збитки у розмірі 254644,57 грн. та понесені по справі судові витрати.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Еліта-Агроінвест» збитки у розмірі 438651 гривня 48 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Еліта-Агроінвест» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 6578 гривень 42 копійки.

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року внесено виправлення до рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року. Абзац другий резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: Україна, Запорізька область, Якимівський район, с. Якимівське, вулиця Козацька, будинок 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта-Агроінвест» (місце знаходження: 72513, Україна, Запорізька область, Якимівський район, с. Переможне, вулиця Центральна, 1) збитки у розмірі 254644 (двісті п`ятдесят чотири тисячі шістсот сорок чотири) гривень 57 копійок».

Не погоджуючись із зазначеними рішенням суду та ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне зазначення та обрахування суми збитків, недоведеність наявності у товариства можливості здійснювати обробку земельної ділянки, наявність кримінального провадження щодо крадіжки врожаю, неналежну оцінку доказів, неправильне застосування норм ст.ст. 509, 611 ЦК України, ст. 156 ЗК України, невірний розподіл судових витрат, просить скасувати рішення суду й ухвалу суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 належать земельні ділянки №13 площею 10,47 га та №12 площею 10,4681 га.

10.10.2007 року між ОСОБА_4 та ТОВ «»Еліта-Агроінвест» укладено договори оренди вказаних земельних ділянок.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідача на законність використання ним вказаних земельних ділянок як таке, що спростовано відповідними доказами.

В то же час, задовольняючи позов ТОВ «Еліта-Агроінвест» про стягнення збитків, суд першої інстанції залишив поза увагою наступне.

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Еліта-Агроінвест» посилалось на те, що з осені 2016 року вказані земельні ділянки використовувалися відповідачем без будь-якої правової підстави, що позбавило його як орендаря можливості отримати дохід (упущену вигоду) від використання земельних ділянок.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність складу цивільного правопорушення, зокрема, об'єктивної та суб'єктивної сторони (шкоди, протиправного діяння її заподіювача, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вини останнього). За відсутності хоча б одного з елементів цього складу цивільно-правова відповідальність не настає. Зокрема, особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Пунктом "ґ" ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст.156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно з ч.2 ст.157 ЗК України, порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. №284 (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Відповідно до пункту 3 Порядку, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Отже, належним та допустимим доказом заподіяння збитків, в тому числі у вигляді неодержаного доходу, та їх розміру може бути лише встановлений п.2 вказаного Порядку акт комісії. Такий акт комісії не надавався, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Наявність обґрунтування можливості отримання прибутку не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Матеріали справи не містять та позивачем не надано ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції доказів на підтвердження того, що насіння сої в кількості 160 кг, удобрення, паливо в кількості 60,88 л, які зазначені в наданій калькуляції (а.с.42) дійсно були придбані ТОВ «Еліта-Агроінвест».

Суд першої інстанції не звернув на зазначене уваги та безпідставно задовольнив позовні вимоги ТОВ «Еліта-Агроінвест».

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять державного акту про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку №12 площею 10,4681 грн. та договір оренди вказаної земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Еліта-Агроінвест».

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню згідно з п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову ТОВ «Еліта-Агроінвест» до ОСОБА_3 про стягнення збитків.

У зв'язку із скасуванням рішення суду підлягає скасуванню і ухвала суду першої інстанції про виправлення описки.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта-Агроінвест» до ОСОБА_3 про стягнення збитків відмовити.

Ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року у цій справі скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: