Справа № 522/3792/19
Провадження № 2-з/522/331/19
УХВАЛА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Шкамерда К.С., дослідивши матеріали позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ДД-Строй» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про дольову участь в будівництві,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДД-Строй» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору від 22 січня 2003 року про дольову участь в будівництві інженерної водозабірної споруди для обслуговування артезіанської свердловини НОМЕР_2, загальною площею 8,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ГАЛІ».

25.04.2019 року представникпозивача - адвокат Нестеренко Н.В. звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю, загальною площею 7,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 00 та шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомості - «інженерну водозабірну споруду для обслуговування артезіанської свердловини НОМЕР_2», площею 8,6 кв.м., зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 101.

В обґрунтування заяви представник позивача вказує, що йому на праві власності належить нежитлова будівля, загальною площею 7,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договорів купівлі - продажу від 07.12.2016 року, укладеного між ТОВ «ДД-Строй» та територіальної громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради.

Згодом позивачу стало відомо, що 23.11.2017 року за ОСОБА_1 було здійснено реєстрацію права власності на інженерну водозабірну споруду для обслуговування артезіанської свердловини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, на підставі Договору про дольову участь від 22.08.20103 року, виданий ТОВ «ГАЛІ». Обидва об`єкта нерухомості були ідентифіковані як один і той самий під час звернення сторін до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради для відведення земельної ділянки під ними.

З листа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 18.04.2019 року за №01-26/1468 позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_1 має намір продати спірний об`єкт нерухомості іншій особі. Так, як в листі йде мова про те, що до зазначеного Департаменту звернувся ОСОБА_2 , який має намір придбати зазначений вище об`єкт нерухомості - нежитлову будівлю, в зв`язку із чим просив надати в оренду земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , яка є частиною земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , за відведенням якої зверталась до Департаменту ОСОБА_1 .

Крім того, особливістю у виниклих правовідносинах є те, що відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо ОСОБА_1 свідчить, що спірний об`єкт має дві адреси реєстрації, а саме: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 00), та м. АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 101). Вказане також підтверджується листом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 23.01.2019 року №01-20/23.

У зв`язку з чим вважає, що фактично спірний об`єкт, протягом часу, який буде розглядатись дана справа в суді, може бути проданий іншій особі, що може ускладнити виконання рішення суду, у разі його прийняття на користь позивача, або унеможливити ефективний захист прав позивача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ст.153 ч.1 ЦПК України.

За змістом ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи . Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1,3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ТОВ «ДД-Строй», розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, а саме те, що предметом позову є визнання недійсним договору від 22 січня 2003 року про дольову участь в будівництві інженерної водозабірної споруди для обслуговування артезіанської свердловини НОМЕР_2, загальною площею 8,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ГАЛІ», та співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд приходить до висновку про те, що позивачем були надані належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, що полягають в можливому відчужені вказаного майна третім особам до ухвалення рішення в даній справі, про що свідчить лист Департаменту комунальної власності Одеської міської ради №01-26/1468 від 18.04.2019 року, необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 149, 151 153, 260 ЦПК України, та постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ТОВ «ДД-Строй» - адвоката Нестеренко Надії Вікторівни про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю, загальною площею 7,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 00.

Накласти арешт на об`єкт нерухомості - «інженерну водозабірну споруду для обслуговування артезіанської свердловини НОМЕР_2», площею 8,6 кв.м., зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 101.

Ухвала діє до вирішення справи по суті та набрання рішення по справі законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя К.С. Шкамерда