ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №592/4605/15-ц

Номер провадження 22-ц/816/1259/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кравченко Вікторії Володимирівни

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 вересня 2015 року у складі судді Хитрова Б.В., ухваленого у м.Суми,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Управління ДАІ УМВС України в Сумській області, ОСОБА_1, ОСОБА_4, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес Автотрейд Київ», Броварський міський відділ ГУМВС України в Київській області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним правочину та визнання права власності на автомобіль,

в с т а н о в и в :

В травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до місцевого суду з позовом, який уточнила в ході судового розгляду справи і остаточно свої вимоги мотивувала тим, що 15 березня 2011 року вона придбала автомобіль марки Ford Fiesta, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2. Автомобіль був придбаний за кошти, отримані від ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором і перебував у заставі у Банка. У липні 2014 року у неї виник намір продати автомобіль для чого вона розмістила оголошення в мережі Інтернет і за даним оголошенням до неї звернувся відповідач ОСОБА_4, з яким вона домовилась про продаж автомобіля у розстрочку, оскільки заборгованість за кредитним договором не була погашена. На здійснення цього наміру, вона, за погодженням із заставодержателем, видала ОСОБА_4 довіреність на право керування автомобілем без права його відчуження. Цього ж дня між нею та відповідачем ОСОБА_4 було укладено попередній договір, відповідно до якого сторони домовились про те, що продавець ОСОБА_3 згоден продати, а покупець ОСОБА_4 купити автомобіль за ціною 140255 грн.77 коп., з яких 50000 грн.00 коп. покупець сплачує продавцю на момент підписання попереднього договору, а 90255 грн.77 коп. на момент підписання основного договору. Проте в серпні 2014 року їй стало відомо, що її автомобіль був знятий з обліку та переоформлений на відповідача ОСОБА_1 Нею вживались різні заходи щодо повернення автомобіля і з'ясування обставин за яких вона протиправно позбавлена права власності на нього. Також її заява про вчинення кримінального правопорушення була зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань і правоохоронними органами проводиться досудове розслідування. Вважає, що відповідачі не мали право на його відчуження, не мали достатній обсяг прав щодо розпорядження автомобілем, оскільки вона не уповноважувала жодну особу відчужувати належний їй на праві власності автомобіль, тому просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним правочин з купівлі - продажу від 01 серпня 2014 року автомобіля марки Ford Fiesta, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, оформлений довідкою-рахунком ТОВ «Прогрес Автотрейд Київ» серії ВІА №681663 від 01 серпня 2014 року на підставі якої автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_1 під реєстровим номером НОМЕР_3; визнати за нею право власності на вказаний автомобіль.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсним правочин з купівлі - продажу вказаного автомобіля між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки Ford Fiesta, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - Кравченко В.В., посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати ухваливши нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає про те, що судом першої інстанції не врахована та обставина, що довіреність від 04 липня 2014 року, видана на ім'я ОСОБА_7, у встановленому законом порядку недійсною не визнавалась. Вказує, що висновки суду щодо вчинення правочину з купівлі-продажу спірного автомобіля без відома позивача та за відсутності дійсних повноважень у ОСОБА_7 на відчуження автомобіля не ґрунтуються на доказах. Зазначає також, що вказаний транспортний засіб позивач передала добровільно ОСОБА_4, а тому відсутні підстави для витребування його у ОСОБА_9, який є добросовісним набувачем.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 5 травня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Кравченко В.В. відхилено, а рішення місцевого суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року було частково задоволено касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Кравченко В.В. Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 5 травня 2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Про новий розгляд апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - Кравченко В.В. учасники справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання суду не повідомили, тому колегія суддів вважає за необхідне слухати справу у відсутність не з'явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав:

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що особи, які відчужували спірний автомобіль, не мали достатній обсяг прав щодо розпорядження ним. Позивач не уповноважувала будь-яких осіб на продаж належного їй транспортного засобу, про відчуження автомобілю не знала взагалі.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2011 року ОСОБА_3 придбала за рахунок кредитних коштів в ПП «Синтекс V» автомобіль Ford Fiesta, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 7-12).

Також з матеріалів справи вбачається, що 04 липня 2014 року ОСОБА_3 видала на ім'я ОСОБА_4 довіреність якою вона уповноважувала останнього без права передоручення представляти її інтереси в органах Державтоінспекції або в будь-яких установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх підпорядкованості і формах власності, в усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією марки Ford Fiesta, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим О.В. та зареєстрована в реєстрі за №893. (т. 1, а.с. 17).

Того ж дня, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали передній договір, згідно якого позивач зобов'язалася в строк обумовлений п. 6.1 даного договору, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу спірного автомобіля (т. 1, а.с. 13-14).

01 серпня 2014 року ТОВ «Прогрес Автотрейд Київ» на відповідача ОСОБА_1 видано довідку-рахунок, серія ВІА №9681663, про те, що йому продано та передано автомобіль Ford Fiesta, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, вартістю 100 000 грн. (т. 1, а.с. 169).

Зняття належного позивачу автомобіля з реєстрації для продажу здійснював ОСОБА_7, який діяв на підставі довіреності від імені позивача, яку виготовлено на бланку серії НАА № 929638, посвідчено 4 липня 2014 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 893. Відповідно до даної довіреності зазначена особа мала право на продаж транспортного засобу належного позивачу у справі (т.1, а.с.171-173).

Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2015 року на спірний автомобіль було накладено арешт (т. 1, а.с. 34). Згідно постанови слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області Калини Ю.М. від 13 березня 2015 року автомобіль передано на збереження потерпілій ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 39-40).

Приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим О.В. надані суду копії документів, які ним складались та зберігаються у зв'язку з посвідченням 4 липня 2014 року довіреності позивачем. Згідно з цими документами позивач у цей день видавала на ім'я ОСОБА_4 довіреність, якою уповноважувала останнього без права передоручення та продажу представляти її інтереси в органах Державтоінспекції та інших установах у питаннях, пов'язаних з експлуатацією спірного автомобіля.

Також, з витягів про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей вбачається, що довіреність видавалась на строк до 16 вересня 2014 року, без права передоручення, а 8 вересня 2014 року дана довіреність була скасована позивачем у справі (т.2, а.с.95-99).

Відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

За змістом статті 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388.

Відповідно до пункту 8 вищезазначеного Порядку (у редакції, яка була чинной на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух», а також транспортні засоби, зібрані (складені) із складових частин серійних транспортних засобів без дотримання вимог зазначеного Закону.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема, довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

У матеріалах цивільної справи наявна копія довідки-рахунку, видана ТОВ «Прогрес Автотрейд Київ», яка відповідає вимогам передбаченим п.8 вищезазначеного Порядку (т. 1, а.с. 169).

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьої, п'ятої та шостої статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України іншим актам цивільного законодавства.

Таким чином, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки з позову вбачається, що позивач просила визнати недійсним правочин з купівлі-продажу автомобіля від 01 серпня 2014 року, оформленого довідкою-рахунком ТОВ «Прогрес Автотрейд Київ» на підставі, якої автомобіль зареєстровано за ОСОБА_1 в той час, як місцевий суд визнав недійсним правочин з купівлі - продажу вказаного автомобіля між ОСОБА_7 (третьою особою у справі) та ОСОБА_1

В той же час, ні ОСОБА_7 ні ТОВ «Прогрес Автотрейд Київ» не були залучені відповідачами у справі і позовні вимоги до них не заявлялись.

Крім того, місцевий суд прийшов до висновку про те, що довіреність, на підставі якої, вчинено оспорюваний правочин, отримана не у спосіб передбачений законом, а її текст не відповідає дійсності та суперечить вимогам частини другої статті 59 ЦПК України 2004 року.

За цією довіреністю позивач надала повноваження ОСОБА_7 на вчинення дій, зокрема, з продажу транспортного засобу. Довіреність виготовлена на бланку серії НАА №929638, посвідчена 04 липня 2014 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим О. В. та зареєстрована в реєстрі за № 893.

В той же час, позивач наполягала на тому, що довіреність на даному бланку за її підписом вона видавала не ОСОБА_7, а ОСОБА_4 і вона не передбачала надання права останньому на представлення її інтересів з продажу належного їй автомобіля.

Колегія суддів вважає, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог про фіктивність довіреності виданої від її імені на ім'я ОСОБА_7, оскільки з вимогами про визнання даної довіреності недійсною вона до суду не зверталась і клопотання про призначення судової експертизи не заявляла, в той же час, згідно із частиною 4 статті 60 ЦПК України 2004 року доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що порівняння в судовому засіданні шляхом огляду копій довіреностей не відповідає вимогам частини другої статті 59 ЦПК України 2004 року.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосування норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 3, 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кравченко Вікторії Володимирівни задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 вересня 2015 року у даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні її позовних вимог за їх безпідставністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 26 квітня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик