Справа № 142/242/18
Провадження № 22-ц/801/652/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Щерба Н. Л.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю.Б.,

суддів Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого діє представник - адвокат Близнюк Віктор Васильович, та апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Щерби Н.Л. у смт Піщанка Вінницької області, зі складення його повного тексту 17 січня 2019 року,

у справі № 142/242/18 за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Вінницької області та Державної казначейської служби України про стягнення шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності,

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, в якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь моральну (немайнову) шкоду в розмірі 200000,00 гривень, завдану незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Позовна заява мотивована тим, що він був обвинуваченим в тому, що обіймаючи посаду головного лікаря комунальної установи «Піщанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», будучи службовою особою, повноважною на виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно заволодів чужим майном.

Кримінальне правопорушення було зареєстровано в ЄРДР за № 0000012 17 вересня 2014 року. Вироком Піщанського районного суду в кримінальній справі про обвинувачення його в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України від 13 листопада 2015 року його було визнано винним в скоєнні вказаного кримінального правопорушення, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій строком на 1 рік, на підставі ст.. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням строком 1 рік. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05 лютого 2016 року вирок щодо нього було скасовано, кримінальне провадження закрито за відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст. 191 КК України. Не погоджуючись з вказаною ухвалою, прокурор, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції 4 травня 2016 року подала на вказану ухвалу касаційну скаргу. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 вересня 2016 року вказану ухвалу апеляційного суду скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Постановлено, що під час нового розгляду у суді апеляційної інстанції суду необхідно ретельно, з використанням усіх процесуальних можливостей перевірити доводи, викладені в поданих апеляціях, безпосередньо дослідити докази у кримінальному провадженні, дати належну оцінку усіх доказів у кримінальному провадженні, та, дотримуючись положень глави 31 КПК України, прийняти законне й обґрунтоване судове рішення. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18 листопада 2016 року апеляційну скаргу з доповненнями прокурора залишено без задоволення, апеляційні скарги адвоката Близнюка В.В., в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 та самого обвинуваченого ОСОБА_3 - задоволено, вирок Піщанського райсуду Вінницької області від 13 листопада 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2, 3 ст. 191 КК України. Не погоджуючись з вказаною ухвалою, заступник прокурора Вінницької області 30 січня 2017 року подав на вказану ухвалу касаційну скаргу. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року вирішено касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18 листопада 2016 року щодо ОСОБА_3 - без зміни.

Позивач вважає, що його незаконно було притягнуто до кримінальної відповідальності, внаслідок чого йому було завдано значної моральної шкоди, яка має бути відшкодована в установленому законом порядку. Вказує, що завдана йому моральна шкода полягає в приниженні честі, гідності та ділової репутації. Порушився його звичайний життєвий уклад через необхідність відвідувати правоохоронні органи для участі у процесуальних діях, а також судові засідання, які проводились в селищі Піщанка, місті Вінниця, місті Київ. Також, позивач зазначає що з 20 вересня 1977 року він працює лікарем в Піщанському районі Вінницької області, з 22 березня 2011 року він працює на посаді головного лікаря Комунальної установи «Піщанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги». По роду професійної діяльності спілкується з великим колом осіб - пацієнтів, медичних працівників, керівників підприємств, установ, організацій як районного рівня, так і в масштабах області. 23 вересня 2014 року на сайті прокуратури Вінницької області було розміщено повідомлення, що керівник районного медичного закладу, зловживаючи службовим становищем, незаконно заволодів 10000 грн. бюджетних коштів. Про порушену відносно нього кримінальну справу 01 листопада 2014 року повідомила газета «Правда народу». 27 листопада 2015 року газета «Вінниччина» повідомила про засудження одного з керівників медичних закладів області за привласнення майна шляхом зловживання службовим становищем. Через публікації в пресі та розголос у суспільстві йому доводилося відповідати на питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності, виправдовуватись, пояснювати ситуацію, доказувати невинуватість. В ході судового розгляду в якості свідків допитувались працівники Департаменту охорони здоровя та курортів Вінницької ОДА та працівники установи, керівником якої він являється. Це призвело до почуття приниження та завдавало шкоди його діловій репутації. Він більше 40 разів відвідував судові засідання, що призводило до душевного хвилювання, додаткового психічного та психологічного навантаження, необхідності докладати додаткових зусиль для розуміння ходу судового розгляду та відновлення душевної рівноваги після їх закінчення. Знаходження в постійному стресовому стані призвело до загострення гіпертонічної хвороби, захворювання на цукровий діабет II типу, важкого ступеню перебігу, діабетичний стеогепатоз, діабетичну непроліферативну ретинопатію обох очей, ангіопатію сітківки обох очей, ішемічну хворобу серця, дифузійний кардіосклероз, коронаросклероз, серцеву недостатність І ступеня. Він неодноразово лікувався в медичних закладах, зокрема в Крижопільській окружній лікарні інтенсивного лікування та санаторії «Шаян» з приводу зазначених хвороб. Існувала реальна загроза безповоротної втрати здоровя взагалі та працездатності зокрема. Незаконним притягненням до кримінальної відповідальності за загально кримінальною статтею і предявленням обвинувачення у вчиненні розтрати шляхом зловживання службовим становищем були зганеблені його честь і гідність, завдано непоправної шкоди престижу та діловій репутації як лікаря, керівника, громадського діяча, оскільки він неодноразово обирався депутатом рад різних рівнів, його особистості.

В статусі підозрюваного, обвинуваченого, засудженого та виправданого він перебував з 17 вересня 2014 року фактично по 25 жовтня 2017 року - 36 місяців. До цього часу порушувались нормальні життєві звязки, були утруднені спілкування і стосунки з оточуючими людьми. Все ще залишались істотні перешкоди у здійсненні активної громадської діяльності. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» мінімальна заробітна плата протягом 2017 року складала 3200 грн. Тобто мінімальний розмір моральної шкоди, який може бути йому відшкодований, складає 115200 грн, проте він вважає, що моральна шкода, завдана йому складає за спричинення душевних страждань, повязаних з тривалим психологічним навантаженням, нервовим стресом - 50000,00 грн.; за порушення звичайного життєвого укладу, спричинені незручності, необхідності тривалий період витрачати свій час на відвідування правоохоронних органів, суду, що спричиняє додаткове психічне та психологічне навантаження - 50000,00 грн.; за приниження честі, гідності та ділової репутації - 50000,00грн.; за погіршення стану здоровя, повязаного з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності - 50000,00 грн, а тому загальний розмір моральної шкоди, яку він зазнав позивач оцінює в 200000,00 грн.

На підставі вищенаведеного, посилаючись на ч.5 ст.5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, статті 56 Конституції України, ч.1 ст. 1166, п.2 ч.2 ст. 1167, ст.1176, ст.1190 ЦК України, Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, позивач просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року позов ОСОБА_3 до Прокуратури Вінницької області та Державної казначейської служби України про стягнення шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_3 118400 (сто вісімнадцять тисяч чотириста) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. В решті в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Близнюк В.В., який подав апеляційну скаргу в інтересах позивача, та в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просять скасувати рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року з мотивів незаконності, неповноти і необґрунтованості. Постановити нове рішення, яким стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_3 завдану незаконним притягненням до кримінальної відповідальності моральну (немайнову) шкоду в розмірі 200 000,00 гривень.

Мотивували апеляційні скарги тим, що судом першої інстанції не враховано, що знаходження в постійному стресовому стані ОСОБА_3 призвело до загострення гіпертонічної хвороби, захворювання на цукровий діабет II типу, важкого ступеню перебігу, діабетичний стеогепатоз, діабетичну непроліферативну ретинопатію обох очей, ангіопатію сітківки обох очей, ішемічну хворобу серця, дифузійний кардіосклероз, коронаросклероз, серцеву недостатність 1 ступеня. Існувала реальна загроза безповоротної втрати здоровя взагалі та працездатності зокрема. Такий критерій, як тривалість душевних страждань, можливості відновлення здоровя, погіршеного внаслідок таких страждань, судом не застосовано. Хибними є висновки суду, що під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження посилання позивача як на підставу для відшкодування моральної шкоди, публікації й повідомлення на сайті прокуратури Вінницької області, а також розміщення в друкованих засобах масової інформації публікації про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, оскільки в них не зазначено його прізвище. Важливим є ставлення до таких публікацій самого позивача, голубини повязаних з цим душевних страждань лікаря, керівника, публічної особи. Судом не взято до уваги, що саме розміщення таких повідомлень та розповсюдження слухів та пліток призвело до численних звернень від представників медичного середовища, колег керівництва медичною галуззю та керівників району щодо обставин подій, які відбуваються, адже повязати розміщені повідомлення та особу ОСОБА_3 не складало великих зусиль.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить скасувати рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 17.01.2019 та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення коштів з бюджету. Казначейство не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його винесеним з порушенням норм права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції невірно визначено розмір відшкодування у звязку з неврахуванням строків та підстав перебування позивача під слідством та судом. Суд безпідставно зазначає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід встановлювати за 37 місяців (строк з моменту внесення відомостей до ЄДРСР до закінчення розгляду справи касаційною інстанцією, а саме з 17.09.2014 по 25.10.2017). Граничною датою щодо відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди може бути винятково дата набрання законної сили ухвали апеляційного суду від 18.11.2016, адже жодної шкоди або процесуальних обмежень (у розумінні Закону про порядок відшкодування) у період з 18.11.2016 до 25.10.2017 ОСОБА_3 не зазнав. З 17.09.2014 до 05.03.2015 у кримінальному провадженні здійснювалися виключно негласні оперативно-розшукові заходи та слідчі дії, про вчинення яких позивач не знав і не міг знати, адже не був підозрюваним у справі і не зазнав незаконного фізичного чи психічного впливу. Суд безпідставно визначив розмір до відшкодування із розрахунку 1 мінімальна заробітна плата на місяць, яку визначив у 3 200,00 гривень. Відповідно до п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності з 1 січня 2017 року) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Представник прокуратури Вінницької області - прокурор Гущіна Н.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги представника позивача адвоката Близнюка В.В. та проти апеляційної скарги позивача ОСОБА_3, не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги Державної казначейської служби України.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили

Апеляційна скарга ОСОБА_3, апеляційна скарга ОСОБА_3, в інтересах якого діє представник - адвокат Близнюк Віктор Васильович, та апеляційна скарга Державної казначейської служби України підлягають частковому задоволенню.

Судом установлено, що 05 березня 2015 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України.

23 березня 2015 року прокурором прокуратури Піщанського району юристом 3 класу Варчуком С. А. було затверджено обвинувальний акт у об'єднаному кримінальному провадженні № 0000012 про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, внесеному 17 вересня 2014 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, який надійшов до Піщанського районного суду Вінницької області 24 березня 2015 року.

Відповідно до вироку Піщанського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, та на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 від відбування основного покарання звільнено з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину та буде виконувати покладені на нього обов'язки, передбачені ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне проживання, повідомляти кримінально-виконавчу інспекції про зміну місця проживання або роботи.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05 лютого 2016 року апеляційну скаргу з внесеними доповненнями першого заступника прокурора Вінницької області Максимюка А. С. - залишено без задоволення, апеляційні скарги адвоката Близнюка В. В. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_3 задоволено. Вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року скасовано, а кримінальне провадження закрито за відсутності в діях ОСОБА_3 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України.

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 вересня 2016 року, касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, задоволено, ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 лютого 2016 року щодо ОСОБА_3 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18 листопада 2016 року, апеляційну скаргу з доповненнями прокурора залишено без задоволення, апеляційні скарги адвоката Близнюка В. В. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_3 - задоволено, вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, за відсутності в діях ОСОБА_3 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України.

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року, касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18 листопада 2016 року щодо ОСОБА_3, - без змін. Дана ухвала оскарженню не підлягала та набрала законної сили з моменту її проголошення.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд мотивував рішення тим, що аналізуючи фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про те, що у зв'язку з безпідставним притягненням ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України, тривалим розглядом кримінального провадження проти нього (37місяців), та в подальшому закриттям кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, ОСОБА_3 було завдано моральної (немайнової) шкоди, яка знайшла свій прояв у істотних вимушених змінах у життєвих і виробничих стосунках, порушенні звичайного життєвого укладу, спричинені незручності, пов'язані з необхідністю тривалий період витрачати свій час на виклики до правоохоронних органів, участь у 27 судових засіданнях судів різних інстанцій, що безумовно спричинило додаткове психічне та психологічне навантаження, а також зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану.

Відповідно до довідки наданої завідувачем ЛА ЗПСМ, лікарем загальної практики сімейної медицини Комунальної установи "Піщанський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" від 27 грудня 2017 року № 976, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1 з 2013 року знаходиться на диспансерному обліку з приводу гіпертонічної хвороби II ст., ступінь ризику III. Постійно лікувався амбулаторно. З листопада 2014 року, в звязку з погіршенням стану здоровя, було внесено зміни в лікуванні. Призначено стаціонарне лікування в терапевтичному відділенні Крижопільської окружної лікарні інтенсивного лікування (ОЛІЛ), а також лікувався в центрі медичної реабілітації та санаторного лікування «Трускавецький». В 2015 році у хворого діагностовано цукровий діабет II типу, вперше виявлений. Лікувався амбулаторно. В звязку з тим, що амбулаторне лікування не дало бажаного результату, призначено стаціонарне лікування в терапевтичному відділенні Крижопільської ОЛІЛ, де проходив інтенсивне лікування з 03.08.2017 року по 05.09.2017 року з приводу «Цукрового діабету II типу, важкого ступеня перебігу в стадії субкомпенсації. Діабетичний стеогепатоз. Діабетична непроліферативна ретинопатія обох очей. Гіпертонічна хвороба II ступені, ступінь ризику III. Ангіопатія сітківки обох очей. Ішемічна хвороба серця. Дифузний кардіосклероз, коронаросклероз, серцева недостатність І ступені». В звязку з важкістю захворювання проходив курс реабілітації в санаторії «Шаян» з 06.09.2017 р. по 29.09.2017 р. Разом з тим, доказів погіршення стану здоров'я саме через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності позивачем не наведено та суду не надано, в той час, коли на диспансерному обліку він знаходиться ще з 2013 року, тобто до початку кримінального провадження.

Суд прийшов до висновку, що під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження посилання позивача, як на підставу для відшкодування моральної шкоди приниження його честі, гідності та ділової репутації, пов'язані з опублікуванням повідомлення на сайті прокуратури Вінницької області, а також розміщення в друкованих засобах масової інформації в газеті "Вінниччина" та в газеті, яку позивач називає "Правда народу" публікацій про здійснення відносно нього кримінальних проваджень. Разом з тим, з повідомлення на сайті прокуратури Вінницької області від 23 вересня 2014 року вбачається, що там розміщено інформацію про внесення прокуратурою Піщанського району до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України та зазначено, що "...керівнику районного медичного закладу незаконно виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення, майже 10 тис грн бюджетних коштів посадовець заволодів, зловживаючи своїм службовим становищем". Проте з даного повідомлення не слідує, що воно стосується ОСОБА_3, адже його прізвище, ім'я та по батькові, посада та конкретизоване місце роботи в ньому не вказані.

Публікація в газеті "Вінниччина" від 27 листопада 2015 року за підписом прес-служби прокуратури Вінницької області, містить інформацію про те, що вироком одного з районних судів області від 13 листопада 2015 року визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України головного лікаря районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги та вказано про призначене покарання. Також у вказаній публікації вказано, що "...установлено, що керівник медичного закладу в період з 2011 року по 2013 року видавав накази, за якими незаконно зобов'язував бухгалтерію закладу нараховувати та виплачувати йому матеріальну допомогу на оздоровлення. Сума збитків, спричинених місцевому бюджету, становить 10 тис. гривень.". Проте в даній публікації також не згадується прізвище, ім'я та по батькові ОСОБА_3, не зазначено керівника якого саме районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги було визнано винним у вчиненні злочинів, та яким саме районним судом області його засуджено, що б дозволило громадськості ідентифікувати його саме як позивача по даній справі, та що б свідчило про приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Що ж стосується наданої позивачем на підтвердження своїх позовних вимог ксерокопії газети з назвою сторінки "Життєві замальовки", то суд вважав, що вона не може бути взята судом до уваги як належний та допустимий доказ по справі, оскільки назву друкованого засобу масової інформації з вказаної копії встановити не можливо, як не можливо визначити і дату виходу даного матеріалу, та з розміщеної на ній публікації вбачається, що жодних підтверджень, що дана інформація була розміщена відповідачем по справі не має.

При цьому суд враховав, що за час здійснення відносно ОСОБА_3 кримінального провадження останній продовжував перебувати на посаді головного лікаря комунальної установи "Піщанський РМЦПМСД", від роботи відсторонений не був, про що свідчить копія трудової книжки ОСОБА_3, заповнена 01 серпня 1974 року, із останнім записом від 22 березня 2011 року про призначення на посаду головного лікаря в порядку переведення з посади лікаря-педіатра дільничного Піщанської ЦРЛ.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача, суд, враховуючи обставини справи та доводи позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, виходив з наступного.

Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом, згідно з ч.1, 3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», проводиться за рахунок коштів державного бюджету і не може бути меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діють на час розгляду справи.

Відповідно до ст.8 Закону України від 21 грудня 2016 року ""Про державний бюджет України на 2017 рік" установлено з 1 січня 2017 року мінімальну заробітну плату на рівні 3200 гривень.

З урахуванням обставин справи, виходячи з обсягу душевних страждань позивача, характеру немайнових витрат, яких він зазнав, наявності вимушених змін у його життєвих стосунках, виходячи із засад виваженості, розумності, справедливості, враховуючи положення ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», суд прийшов до переконання, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Враховуючи період перебування ОСОБА_3 під слідством з 17 вересня 2014 року - дня внесення відомостей в ЄРДР по 25 жовтня 2017 року - дня постановлення ухвали Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року, якою вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18 листопада 2016 року щодо ОСОБА_3, залишено без змін, тобто 37 місяців і 8 днів розмір відшкодування моральної шкоди становить 118400 гривень (3200 гривень х 37 місяців).

Враховуючи фактичні обставини справи, тривалість перебування позивача під слідством і судом, глибину його переживань у зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності, вимушені зміни у житті у зв'язку з цим, беручи до уваги стан його здоров'я, з урахуванням вимог розумності і справедливості, встановлених спеціальним законом мінімальних розмірів відшкодування шкоди, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 118400 гривень, які підлягають стягненню через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь позивача на відшкодування моральної шкоди, що відповідатиме принципам розумності та справедливості.

Судова колегія погоджується з висновками суду щодо часткового задоволення позову ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, судом правильно визначена юридична природа правовідносин і закон, який їх регулює.

Разом з тим суд першої інстанції, правильно визначивши правові взаємовідносини сторін, безпідставно стягнув шкоду за період з 17.09.2014 по 05.03.2015 та з 18.11.2016 по 25.10.2017, а також визначив розмір стягнення співмірним з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках: встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

У наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

За змістом статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Частинами другою та третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, необхідно визначати, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред'явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвали про закриття кримінального провадження.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18).

При визначенні строку перебування ОСОБА_3 під судом і слідством, суд першої інстанції помилково вважав, що його початком є 17 вересня 2014 року день внесення відомостей в ЄРДР, а останнім днем є 20 жовтня 2017 року дата постановлення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про залишення без змін вироку Піщанського районного суду Вінницької області та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 18 листопада 2016 року.

Ураховуючи вищезазначені норми права та висновки Великої Палати Верховного Суду, першим днем такого строку є 05 березня 2015 року момент повідомлення позивача про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а останнім 18 листопада 2016 року день набрання законної сили ухвалою апеляційного суду Вінницької області про закриття кримінального провадження відносно позивача, період перебування під слідством і судом складає 20 місяців і 13 днів (624 дні).

Відповідно до положень Закону №266/94-ВР законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Тобто суд повинен зясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Судова колегія вважає, що враховуючи встановлені обставини справи, а саме, що ОСОБА_3 був засуджений, через притягнення до кримінальної відповідальності у нього погіршився стан здоровя, що підтверджується довідкою наданою завідувачем ЛА ЗПСМ, лікарем загальної практики сімейної медицини Комунальної установи "Піщанський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" від 27 грудня 2017 року № 976, а також те, що зазначені події вплинули на його репутацію як керівника установи, судова колегія вважає, що при визначенні розміру шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, слід виходити не з мінімального розміру заробітної плати, а з розміру 5 000,00 грн. за кожен місяць перебування під слідством і судом, а відтак розмір відшкодування складатиме 102200,00 грн. (5 000,00 грн. х 20 міс. 13 дн.).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року слід змінити відповідно до п. 4 ст. 376 ЦПК України

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого діє представник - адвокат Близнюк Віктор Васильович, та апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року змінити, змінивши суму відшкодування моральної шкоди завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності з 118 400,00 грн. на 102 200,00 (сто дві тисячі двісті) грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 травня 2019 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді І. В. Міхасішин

І. М. Стадник