Справа № 635/1753/17
Провадження № 2/635/159/2019
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2019 року
смт. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Токарєвої Н.М.,
секретар судового засідання - Кондратенко Л.І.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
представник позивача: ОСОБА_2
відповідач: ОСОБА_3 ,
відповідач: ОСОБА_4 ,
відповідач: ОСОБА_5 ,
відповідач: ОСОБА_6 ,
відповідач: ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про позбавлення права на частку у спільній власності та виселення,-
Позивач звернувся до суду із позовом, яким, з урахуванням уточнень, просить припинити право відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на частку у спільному житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 у розмірі 63/900 часток за кожним. Визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 21/100 частку зазначеного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, виселити відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зі спірного житлового будинку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що по вул. Набережній, 26/вул. Нетечинскій, 42 в м. Мерефа Харківського району Харківської області знаходиться житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1-1», «А2-1», «А3-1», «А4-1», «А5-1», верандою літ. «а», погрібом літ. «а1», а також надвірні споруди гараж літ. «Б», погріб літ. «б», душ літ. «Г», вбиральня літ. «У», літня кухня літ. «Д», сарай літ. «д», погріб літ. «В», вбиральня літ. «ж», ворота № 1, огорожі № 2, 3, 4, колонка літ. «К», колонка літ. «К1».
37/100 часток вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель належать відповідачу ОСОБА_3 , інші 63/100 часток належали матері позивача та були заповідані позивачу ОСОБА_1 Після смерті матері позивач був єдиним спадкоємцем за заповітом, але брат позивача мав право на обов`язкову частку у спадщині, а тому позивач успадкував 42/100 часток після смерті матері, а його брат 21/100 часток житлового будинку. Після смерті брата належне йому майно у рівних частках (тобто по 21/300) отримали дружина померлого відповідач ОСОБА_6 та його діти відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Житловий будинок в натурі не був розподілений, але між сторонами склався такий порядок користування цим майном, за яким відповідач ОСОБА_3 користується 37/100 частками житлового будинку, що є ізольованою частиною, а саме квартирою № 1 (приміщення № НОМЕР_1 - № 1-9), з цього приводу між сторонами відсутні будь-які спори. Квартира № 2 (приміщення 2-1 -:- № 2-4, приміщення І), яка складає 63/100 часток будинку знаходяться в користуванні інших співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
Висновком судової будівельно-технічної експертизи запропоновано три варіанта розподілу 63/100 часток житлового будинку та надвірних будівель відповідно до часток співвласників цієї частини. Перший та другий варіант розподілу житлового будинку передбачають переобладнання приміщень будинку та добудування додаткових споруд, зокрема тамбуру та кухні, що можливо лише за спільною згодою всіх учасників житлового будинку після попереднього оформлення прав на земельну ділянку та отримання відповідних дозвільних документів та узгоджень.
Позивач зазначає, що є всі підстави для припинення права відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на належну їм незначну частку у праві спільної власності, оскільки між співвласниками склалися неприязні відносини, відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мають інше житло, проживають за місцем реєстрації по АДРЕСА_2 . На теперішній час у квартирі АДРЕСА_3 літ. «А-1» проживає відповідач ОСОБА_6 зі своїм повнолітнім сином ОСОБА_7 , який створює неможливі для проживання позивача умови, обмежують доступ позивача до електроенергії, газу та води, змінили замки на вхідних дверях. Позивач крім належної йому 42/100 часток спірного житлового будинку не має іншого житла, протягом декілька років змушений проживати у зятя ОСОБА_8 . Після припинення права власності у відповідачів також припиняється право користування житловим приміщенням у спірному будинку, у зв`язку з чим позивач заявив позовну вимогу про виселення.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2017 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 травня 2017 року провадження по справі відкрито, справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 червня 2017 року за клопотанням представника позивача з КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» витребувано інвентаризаційну справу на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 липня 2017 року за клопотанням представника позивача призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2018 року провадження по справі поновлено, справу призначено до слухання зі стадії, на якій його було зупинено.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2018 року у зв`язку з наданням до суду позовної заяви в новій редакції, зміною предмету позову, було залучено співвідповідача ОСОБА_7 .
У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, якою підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення по справі позивач не заперечує.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути з відповідачів на користь позивача сплачені ним судові витрати, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином рекомендованою кореспонденцією, причину неявки суду не повідомили
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне.
Судом встановлено, що по АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1-1», «А2-1», «А3-1», «А4-1», «А5-1», верандою літ. «а», погрібом літ. «а1», а також надвірні споруди гараж літ. «Б», погріб літ. «б», душ літ. «Г», вбиральня літ. «У», літня кухня літ. «Д», сарай літ. «д», погріб літ. «В», вбиральня літ. «ж», ворота № 1, огорожі № 2, 3, 4, колонка літ. «К», колонка літ. «К1».
Вказане нерухоме майно перебуває у спільній часткові власності сторін, у наступних частках: позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.10.2007, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить 126/300 часток спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель; відповідачу ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.10.2012, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить 63/900 часток спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд; відповідачу ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.10.2012, реєстраційний номер НОМЕР_4 , належить 63/900 часток спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд; відповідачу ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.10.2012, реєстраційний номер НОМЕР_5 , належить 63/900 часток спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд. Власником інших 37/100 часток спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд належать на праві власності відповідачу ОСОБА_3 ;
З пояснень позивача вбачається, що ОСОБА_9 Анатоліївна користується 37/100 частками спірного житлового будинку, що є ізольованою частиною, а саме квартирою № 1 (приміщення № НОМЕР_1 - № 1-9), з цього приводу між сторонами відсутні будь-які спори.
Квартира № 2 (приміщення 2-1 -:- № 2-4, приміщення І), яка складає 63/100 часток будинку знаходиться в користуванні інших співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Виходячи з фактичного порядку користування житловим будинком та надвірними будівлями, що склався між співвласниками, експертом було запропоновано 3 варіанти розподілу житлового будинку та надвірних будівель.
Для здійснення І варіанту виділу частини жилого будинку необхідно виконати наступні переобладнання:
1.Закласти дверний проріз між приміщеннями № 2-3 та № 2-4
2.Закласти віконні прорізи в приміщеннях № 2-1 та І
3.Демонтувати перегородку між приміщеннями № 2-2 та № 2-3 та улаштувати житлову кімнату № 2-2 площею 17,10кв.м.
4.В стіні приміщення № 2-4 улаштувати віконний проріз, встановити віконний блок
5.Віконний проріз в приміщенні № 2-4 переобладнати в дверний, встановити дверний блок.
6.До приміщень 2-1 та 2-4 добудувати кухню площею не менше ніж 7,00кв.м.
7.До приміщення № 2-4 добудувати тамбур
8.Обладнати кожну частину будинку самостійними системами опалювання і електроосвітлення.
За цим варіантом грошова компенсація не розраховувалась, для реалізації цього варіанту необхідні аналогічні переобладнання, зазначені вище в І варіанті.
Відповідно до ІІІ варіанту, співвласнику ОСОБА_1 виділяється квартира АДРЕСА_3 , по житловим будівлям: в літ. «А1-1» житлова кімната № 2-2 площею 10,30кв.м., передпокій № 2-3 площею 6,80кв.м., житлова кімната № 2-4 площею 15,60кв.м., в літ. «А3-1» кухня № 2-1 площею 7,80кв.м. По прибудовам виділяється веранда І площею 3,10кв.м. По надвірним будівлям виділяється літня кухня літ. «Д», сарай літ. «д», погріб літ. «В», душ літ. «З», вбиральня літ. «Ж», колонка літ. «К1», огорожі № 3, 4, хвіртка № 6.
Для здійснення запропонованого ІІІ варіанту виділу частини жилого будинку переобладнання не потрібні.
Задовольняючі позовні вимоги щодо обрання ІІІ варіанту розподілу житлового будинку суд виходить з наступного.
Реалізація запропонованих експертом ІІ та ІІ варіантів можлива за умови добудування нежитлових приміщень кухні площею не менше 7,00кв.м. та тамбуру.
Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору
Згідно з правилами ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.
Сторонами по справі не надано доказів на підтвердження реєстрації права користування або права власності на відповідну земельну ділянку за будь-ким з співвласників спірного житлового будинку по АДРЕСА_1 . При таких обставинах, на час розгляду справи суд не вважає можливим розподіл житлового будинку в натурі за І або ІІ варіантом судової будівельно-технічної експертизи, які передбачають будівництво прибудов до житлового будинку.
Крім того, враховуючі відсутність заперечень у відповідачів, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , суд вважає за можливе припинити їх частку у праві спільної власності, з огляду на таке.
Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України.
В суді встановлено, що частка співвласників ОСОБА_4 ., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 складає 21/300 у кожного.
Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України суд дійшов висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Як встановлено ст. 47 ЖК Української РСР, норма жилої площі в Українській РСР встановлюються в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Частиною 2 ст. 66 цього Кодексу передбачено, що норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу.
Згідно експертного висновку на 63/100 часток житлового будинку припадає приміщення загальною площею 48,30кв.м., а на частку відповідачів ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 припадає приміщень загальною площею 16,10кв.м. (по 5,60кв.м. кожному).
Таким чином, судом встановлено, що виділ належних відповідачам часток з дотриманням вимог ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України та ст. 47 ЖК України неможливий.
Як вбачається з пояснень позивача, останній не вважає можливим спільне користування та володіння спільним майном, оскільки між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 склалися неприязні відносини.
Згідно акту, складеного 04 квітня 2017 року депутатом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області ОСОБА_12 , на теперішній час у квартирі АДРЕСА_3 літ. «А-1» по АДРЕСА_1 , проживає відповідач ОСОБА_6 зі своїм повнолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користуються житловою кімнатою площею 10,30кв.м., кухнею, місцями загального користування. Заявник ОСОБА_1 у житловому будинку не проживає, однак свої речі розмістив у кімнаті площею 15,60кв.м. Опалення, що має обігрівати кімнату ОСОБА_1 зрізане, тому після зими кімната знаходиться в занедбаному стані: вікна обростають пліснявою, штукатурка зі стін обвалюється.
Як вбачається з наданої позивачем заяви, останній звертався до відділу внутрішніх справ з приводу перешкод у проживанні за місцем реєстрації, вивезення відповідачами належного позивачу майна зі спірного будинку, обмеження доступу позивача до електроенергії, газу та води, зміни замків на дверях будинку, що унеможливлює проживання позивача у спірному житловому будинку.
Згідно із статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року. № 6-2784цс15 і підстав для відступлення від цієї позиції суд не вбачає, така судова практика є незмінною.
Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.
Як вбачається з інформації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 06 листопада 2017 року, відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належить на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності від 30.11.1998 квартира АДРЕСА_5 району АДРЕСА_6 .
За змістом статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.
Судом на підставі висновку експерта було встановлено, що ідеальні частки співвласників будинку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не можуть бути виділені в натурі, між відповідачами та позивачем склалися неприязні відносини, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 створюють перешкоди у проживанні позивача у належній йому чистині будинку, позивач є особою похилого віку, який не має іншого житла крім спірного будинку, а відповідачі мають на праві спільної часткової власності інше житло, де зареєстроване їх місце проживання. При таких обставинах, суд, врахувавши неможливість спільного володіння та користування спірним будинком, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування положень статті 365 ЦК України до правовідносин сторін.
При цьому суд враховує ту обставину, що припинення права відповідачів на частку у спірному будинку не завдасть істотної шкоди їх інтересам.
Таким чином, суд дійшов мотивованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині припинення права відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на частку у спільному майні.
Суд також задовольняє позовні вимоги в частині виселення зі спірного житлового будинку відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , при цьому зазначає наступне.
Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Також, норми статей 15, 16, 386 ЦК України гарантують власникові майна можливість усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.
Наслідком припинення у відповідача ОСОБА_6 права власності на частку в будинку по АДРЕСА_1 є припинення права користування цим житлом як у ОСОБА_6 так і у членів її сім`ї.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Тобто, право члена власника будинку ОСОБА_13 квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення прав членів сім`ї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї цим будинком.
Разом з припиненням права власності, припиняється також правомочність користування спірною квартирою, яка нерозривно пов`язана з правом власності. Відповідно й припинилося право користування членів сім`ї колишнього власника належною позивачу часткою житлового будинку, оскільки воно є похідним.
Позивачем у зв`язку судовим розглядом справи були понесені судові витрати, які складаються з судового збору за подачу позовної заяви в сумі 640,00грн., судового збору за подачу уточненої позовної заяви в сумі 769,61грн., а також оплати проведення судової будівельно-технічної експертизи в сум 5247,00грн. Понесені позивачем судові витрати документально підтверджені.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідачів.
Керуючись ст.ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про позбавлення права на частку у спільній власності та виселення задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , на частку у спільному житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 у розмірі 63/900 часток за кожним.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , право власності на 21/100 частку житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 140,00кв.м., житловою 83,30кв.м., з відповідною часткою надвірних будівель по АДРЕСА_1 .
Виселити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1331,32грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня тридцять дві копійки), відповідно з кожного.
Відповідачами протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_9 ;
Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_6 ;
Відповідач: ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_6 ;
Відповідач: ОСОБА_6 , зареєстроване місце проживання, згідно позовної заяви: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_8 ;
Відповідач: ОСОБА_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 , номер та серія паспорту НОМЕР_10 , виданий 11.08.2011 Харківським РВГУМВСУ в Харківської області.
Повний текст рішення складений 28 травня 2019 року.
Суддя Н.М. Токарєва