Справа № 441/169/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/811/251/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1 Г.Р., представника третьої особи АТ «Ощадбанк» Дільного ОСОБА_2 .З., представника третьої особи Лотоцької М.М. Жили В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 27 липня 2016 року в складі судді Яворської Н.І. в справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, з участю третіх осіб ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_5 про визнання торгів недійсними,-

встановила:

В лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі ДП «Інформаційний центр»), державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі ДВС у Львівській області), Відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції (далі ВДВС Городоцького РУЮ), з участю третіх осіб ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_5 про визнання недійсними електронних торгів.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що заочним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 03 лютого 2015 року з ОСОБА_6 , дружини позивача, на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, нерухоме майно - нежитлову будівлю, крамницю, міні-бар по АДРЕСА_1 у АДРЕСА_2 Львівської АДРЕСА_3 . Постановами державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду, накладено арешт на майно, оголошено заборону його відчуження.

Листом від 20 липня 2015 року ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України повідомлено про реалізацію предмета іпотеки на електронних торгах.

Позивач вважає торги такими, що проведені з порушенням вимог статті 22 КпШС України, оскільки під час укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, який укладено 31 травня 2012 року, позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_6 , отже спірна нежитлова будівля є об`єктом права сумісної власності, тому її продаж без виділення частки майна боржника і без його згоди як співвласника порушує його право.

Просив визнати недійсними електронні торги, проведені 14 серпня 2014 року державним підприємством «Інформаційний центр», з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_6 - нежитлової будівлі, крамниці, міні бару, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 297,50 кв.м із застосуванням наслідків, а саме, скасування протоколу про проведення електронних торгів від 14 серпня 2015 року та акту державного виконавця про реалізацію арештованого майна.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 27 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції, треті особи: ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_5 про визнання торгів недійсними відмовлено за безпідставністю заявлених вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня 2016 року рішення Городоцького районного суду Львівської області від 27 липня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 грудня 2018 року ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з`ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, зазначивши в оскаржуваному рішенні, що позивачем було надано згоду ОСОБА_6 на придбання та передачу в іпотеку під банківський кредит в АТ «Ощадбанк» - нежитлову будівлю, крамницю та міні бар, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 , оскільки в матеріалах нотаріальної справи відсутній оригінал заяви про надання такої згоди.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції зробив заяву про недопустимість такого доказу, проте суд залишив таку заяву без реагування.

З наведених підстав апелянт просить скасувати рішення Городоцького районного суду Львівської області від 27 липня 2016 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_6 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представників третіх осіб на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015 р., яке набрало законної сили, вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі ТВБВ № 10013/039 філії-Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 402 від 31.05.2012 р., а саме, на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 , пл. 297,5 м.кв., з встановленням початкової ціни предмета іпотеки у розмірі 648000.00 грн., на виконання якого державним виконавцем відділу ДВС Городоцького районного управління юстиції 26.03.2015 року відкрито виконавче провадження № 47007047, а постановою державного виконавця від 23.04.2015 року накладено арешт на все майно, належне ОСОБА_6 , та оголошено заборону на його відчуження.

Державне підприємство «Інформаційний Центр» Міністерства юстиції України, як організатор прилюдних торгів, листом від 20.07.2015 року за № 17508/01-06 повідомили сторони про реалізацію на електронних торгах предмета іпотеки нежитлової будівлі крамниці, міні-бару, загальною площею 297,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з копії протоколу № 109366 від 14.08.2015 р., електронні торги з продажу нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_2 , пл. 297,5 м.кв. відбулися 14.08.2015 р., ціна продажу 648000.00 грн., переможцем торгів стала ОСОБА_5 , яка згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є власником крамниці, міні-бару, загальною площею 297,5 кв.м. за вищевказаною адресою.

Постановою державного виконавця ВДВС Городоцького РУЮ Миколайчук Б.В. серії ВП № 47007047 від 25.09.2015 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/441/24/2015, виданого 11.03.2015 р. про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 402 від 31.05.2012 р., а саме на нерухоме майно - нежитлову будівлю, крамницю, міні-бар, які знаходяться у АДРЕСА_2 , загальною площею 297,5 кв. м. і належать на праві приватної власності ОСОБА_6 з метою погашення заборгованості у розмірі 485369,35 грн., закінчено у зв`язку з стягненням з боржника суми заборгованості, суми виконавчого збору та суми витрат за проведення виконавчих дій.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на положення Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким у разі, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця, і оскільки іпотечне майно - нежитлова будівля, крамниця, міні бар, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, реалізація зазначеного майна на торгах без виділення частки майна боржника, що не було зроблено державним виконавцем, і без його згоди, порушує право власності ОСОБА_3 на половину цього нерухомого майна.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015 року, згідно з яким звернуто стягнення на все нерухоме іпотечне майно, а саме, нежитлова будівля, крамниця, міні бар, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 , пл. 297,5 м.кв., з метою виконання якого проводились прилюдні торги, у встановленому законом порядку набуло законної сили, звіт про оцінку майна позивачем, який був стороною у справі, не оспорювався, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця з виконання виконавчого листа № 2/441/24/201, виданого 11.03.2015 р. Городоцьким районним судом Львівської області чи інших посадових осіб, позивачем не були оскаржені в порядку, передбаченому ст. ст. 383-385 ЦПК України, в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто, в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Порядок реалізації арештованого іпотечного майна передбачено Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку» та Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 16.04.2014р. за № 656/5.

Обсяг повноважень і завдань організатора електронних торгів, а також виконання ним відповідних функцій здійснюється виключно в порядку, передбаченому саме таким спеціальним нормативним актом, як Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, як організатор торгів, жодним чином не порушував прав позивача і діяв виключно у спосіб та у межах, прямо визначених законодавством України.

Звернувшись із зазначеним позовом, позивач, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ДП «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України» його прав чи законних інтересів при організації проведення прилюдних торгів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно врахував те, що позивач ОСОБА_3 давав згоду на укладення дружиною ОСОБА_6 , кредитного договору, засвідчивши свою згоду власним підписом, а також давав згоду на придбання ОСОБА_6 та передачу нею в іпотеку під банківський кредит в АТ «Ощадбанк» нежитлової будівлі, крамниці, міні бару, загальною площею 297.5 кв.м вул. Чорновола, 16б у м. Городок Львівської області, що підтверджується копією його заяви, справжність підпису на якій засвідчив приватний нотаріус Городоцького РНО Тимофєєв О.В. 31.05.2012 року, вчинення нотаріальної дії зареєстровано в реєстрі за №399.

Заява ОСОБА_3 міститься в матеріалах іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Городоцького РНО Тимофєєвим О.В. 31.05.2012 року за реєстровим номером 402, сторонами якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_6 та договору купівлі продажу нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Городоцького РНО Тимофєєвим О.В. 31.05.2012 року за реєстровим номером 401, сторонами якого є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Копії вищезгаданих договорів та документи, на підставі яких такі були посвідчені, витребовувались судом апеляційної інстанції з Львівського державного нотаріального архіву, при попередньому розгляді даної справи,з метою перевірки наявності заяви ОСОБА_3 , якою він надавав згоду на придбання дружиною, ОСОБА_6 , та передачу нею в іпотеку під банківський кредит в АТ «Ощадбанк» нежитлової будівлі, крамниці, міні бару, загальною площею 297.5 кв.м вул АДРЕСА_1 , 16 АДРЕСА_4 у м. Городок Львівської області, наявність якої в матеріалах нотаріальної справи, спростовує доводи апелянта про відсутність згоди ОСОБА_3 на передачу їх в іпотеку з метою отримання кредитних коштів в ПАТ «Державний ощадний банк України».

Крім цього, рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23.08.2016 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.03.2017 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівське обласне управління, з участю третьої особи ОСОБА_6 про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 31.05.2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк» та ОСОБА_6 У вказаному рішенні суд встановив, що на час укладення іпотечного договору 31.05.2012 року сторонами було дотримано усіх вимог цивільного законодавства України, отримано належним чином оформлену згоду другого з подружжя на передачу в іпотеку спільного майна подружжя, а тому підстави для визнання іпотечного договору недійсним відсутні.

З врахуванням вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23.08.2016 року про те, що на час укладення іпотечного договору 31.05.2012 року сторонами було дотримано усіх вимог цивільного законодавства України, отримано належним чином оформлену згоду другого з подружжя на передачу в іпотеку спільного майна подружжя, не потребують доказування при розгляді даної справи.

Доводи скаржника про те, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано порушення права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, яке було реалізовано на прилюдних торгах, є безпідставними та необґрунтованими з тих підстав, що прилюдні торги були організовані з метою примусового виконання рішення Городоцького районного суду Львівської області від 03.02.2015 р., що набрало законної сили, яким вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 402 від 31.05.2012 р., а саме, на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 , пл. 297,5 кв.м.

Слід зазначити, що вищезгаданим рішенням суду, яке набрало законної сили, відтак підлягало обов`язковому виконанню державним виконавцем, ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 402 від 31.05.2012 р., яким є нерухоме майно в цілому - нежитлова будівля, крамниця, міні-бар, за адресою АДРЕСА_5 . Чорновола, 16б у м. Городок Львівської області, пл. 297,5 м.кв., а не окрема його частина.

За наявності рішення Городоцького районного суду Львівської області про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 402 від 31.05.2012 р. державний виконавець з метою виконання рішення суду не повинен звертатися до суду з поданням щодо визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вчиняти дії щодо звернення стягнення лише на частину (половину) нежитлової будівлі, крамниці, міні-бару, оскільки зобов`язаний виконувати рішення суду, що набрало законної сили, згідно з яким було звернуто стягнення на нерухоме майно в цілому - нежитлова будівля, крамниця, міні-бар, що знаходиться за адресою вул. Чорновола, 16 б у м. Городок Львівської області.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Львівської області від 27 липня 2016 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 27 липня 2016 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 травня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк