справа № 361/5267/18
провадження № 2/361/716/19
25 квітня 2019 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Срібної Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на частки спільного майна,
В обґрунтування позову зазначала, що їй, ОСОБА_1 , відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і третій особі ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, їй, позивачу ОСОБА_1 , належить 534/6000 часток, відповідачам: ОСОБА_2 2670/6000 і 17/500 (204/6000) часток, ОСОБА_3 17/500 (204/6000) часток, ОСОБА_4 17/500 (204/6000) часток і третій особі ОСОБА_5 182/500 (2184/6000) часток. Відповідачі у житловому будинку тривалий час не проживають, за будинком вони не доглядають, від його утримання самоусунулися, чим вимог закону щодо утримання належного їм майна не виконують. Будинок є старим, для проживання непридатний, потребує великих капіталовкладень. Земельна ділянка не приватизована. Спільне володіння і користування разом із відповідачами житловим будинком є неможливим, між ними склалися стійкі неприязні стосунки. Крім того, будинок є неподільним, відповідні частки його співвласникам у натурі виділені бути не можуть. Усі витрати по утриманню будинку несе вона (позивач), що підтверджується копіями квитанцій про оплату комунальних послуг. Припинення права власності відповідачів на належні їм у будинку частки істотної шкоди їхнім інтересам чи інтересам членів їх сімей не завдасть, оскільки вони у будинку тривалий час не проживають та будинком не цікавляться взагалі.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, у яких просили суд розглянути справу за їхньої відсутності на підставі наявних у справі доказів та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечували.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повторно у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином за відомим суду місцем їхнього проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд вони не повідомили, відзив на позов і заяву про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не подавали.
Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання теж не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує.
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Суд встановив, що позивачу ОСОБА_1 , відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і третій особі ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок А-1, загальною площею 154,2 м2, житловою площею 75,3 м2, побудований у 1949 році, із надвірними будівлями і спорудами: сарай Б, погріб В, вбиральня Г та огорожа N, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташовані на земельній ділянці право власності на яку не зареєстровано.
У вказаному житловому будинку учасникам справи на праві спільної часткової власності належить: позивачу ОСОБА_1 534/6000 часток, відповідачу ОСОБА_2 2670/6000 і 17/500 (204/6000) часток, відповідачу ОСОБА_3 17/500 (204/6000) часток, відповідачу ОСОБА_4 17/500 (204/6000) часток, третій особі ОСОБА_5 182/500 (2184/6000) часток, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 червня 2018 року, зареєстрованим у реєстрі за № 229, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 червня 2018 року, договором дарування частини жилого будинку від 01 березня 2004 року, зареєстрованим у реєстрі за № 1817.
Із висновку експерта за результатами проведеного експертного будівельно-технічного дослідження № 07/11/18, проведеного 07 листопада 2018 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 , яка має кваліфікацію судового експерта з правом проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертиз, вбачається, що з технічної точки зору виділ 2670/6000 часток та 17/500 (204/6000) часток житлового будинку АДРЕСА_1 із надвірними будівлями і спорудами є неможливим.
У ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.
За змістом ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
У ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
За змістом ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Підстави припинення права власності передбачені у ст. 346 ЦК України, зокрема, право власності може бути припинене у випадках, встановлених законом.
Згідно із приписами ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
У ч. 2 ст. 365 ЦК України встановлено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Аналіз положень ст. 365 ЦК України дає суду підстави для висновку, що право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої із передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Верховний Суд України у постановах від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13 та від 02 червня 2014 року у справі № 6-68цс14 висловив правову позицію та зазначив, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Вирішуючи заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги щодо припинення права власності відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на належні їм частки спільного нерухомого майна із виплатою грошової компенсації вартості часток, суд враховує, що належні відповідачам частки у спільному майні не можуть бути виділені в натурі, спільне володіння і користування цим майном є неможливим, припинення права власності відповідачів на частки даного майна істотної шкоди їхнім інтересам чи членам сімей не завдасть, оскільки у будинку вони тривалий час не проживають, цим майном не користуються та його не утримують.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах закону та підлягають задоволенню, суд вважає можливим позов задовольнити та припинити право власності відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на належні їм частки у житловому будинку АДРЕСА_1 із надвірними будівлями і спорудами зі сплатою їм грошової компенсації вартості належних часток та визнати у зв`язку з цим за позивачем право власності на 547/1000 (3282/6000) часток (2670/6000 + (17/500 (204/6000) х 3)) вказаного вище нерухомого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 223, 259, 263 265, 280, 284 ЦПК України, суд
Припинити право власності ОСОБА_2 на 2670/6000 та 17/500 (204/6000) часток житлового будинку А-1, загальною площею 154,2 м2, житловою площею 75,3 м2, із надвірними будівлями і спорудами: сарай Б, погріб В, вбиральня Г та огорожа N, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Припинити право власності ОСОБА_3 на 17/500 (204/6000) часток житлового будинку А-1, загальною площею 154,2 м2, житловою площею 75,3 м2, із надвірними будівлями і спорудами: сарай Б, погріб В, вбиральня Г та огорожа N, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 17/500 (204/6000) часток житлового будинку А-1, загальною площею 154,2 м2, житловою площею 75,3 м2, із надвірними будівлями і спорудами: сарай Б, погріб В, вбиральня Г та огорожа N, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 5270 (п`ять тисяч двісті сімдесят) грн., внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок Броварського міськрайонного суду Київської області згідно із квитанцією № N1DL260382 від 10 грудня 2018 року.
Припинити право власності ОСОБА_4 на 17/500 (204/6000) часток житлового будинку А-1, загальною площею 154,2 м2, житловою площею 75,3 м2, із надвірними будівлями і спорудами: сарай Б, погріб В, вбиральня Г та огорожа N, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 17/500 (204/6000) часток житлового будинку А-1, загальною площею 154,2 м2, житловою площею 75,3 м2, із надвірними будівлями і спорудами: сарай Б, погріб В, вбиральня Г та огорожа N, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 5270 (п`ять тисяч двісті сімдесят) грн., внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок Броварського міськрайонного суду Київської області згідно із квитанцією № N1DL260991 від 10 грудня 2018 року.
Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на 547/1000 (3282/6000) часток житлового будинку А-1, загальною площею 154,2 м2, житловою площею 75,3 м2, із надвірними будівлями і спорудами: сарай Б, погріб В, вбиральня Г та огорожа N, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом двадцяти днів з дня вручення йому копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Дутчак І. М.