Справа № 628/3553/18
Провадження № 2/628/143/19
20 лютого 2019 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого - судді Шиховцової А.О.,
за участю секретаря Шевченко О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Куп'янську за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Купянської міської ради Харківської області, про позбавлення права користування житловим приміщенням житловим будинком з надвірними будівлями, зняття з реєстрації,
12.11.2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Купянської міської ради Харківської області про позбавлення права користування житловим приміщенням житловим будинком з надвірними будівлями, зняття з реєстрації, у звязку з не проживанням за місцем реєстрації понад встановлені законом строки.
Ухвалою судді від 16.11.2018 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Відзив не надійшов.
Від третьої особи до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без участі представника виконавчого комітету Купянської міської ради Харківської області, заперечення проти позову відсутні.
Згідно положень ч. 1 ст. 131 ЦПК України, судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважав за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів в порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Купянського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 зареєстрованого в реєстрі за № 5045, копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11997096 від 29.09.2006 р., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Пряма, 17 (а.с.10,11,12).
Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2013 року, який був розірваний по рішенню Купянського міськрайонного суду Харківської області суду від 26 червня 2017 року (а.с.14).
За адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Пряма, 17 значаться зареєстрованими: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 (а.с.9,13,18).
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою місця реєстрації підтверджується ОСОБА_3 від 08.11.2018 р. про її не проживання за місцем реєстрації з жовтня 05.05.2015 року (а.с.15) та показами свідків, допитаними у судовому засіданні, ОСОБА_4 цивільної дружини позивача, ОСОБА_5 сусідки позивача, яка підписала вищезазначений ОСОБА_3, підтримала викладені в ньому обставини, та які пояснили суду, що відповідач ОСОБА_2 дійсно не проживає у житловому будинку за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Пряма, 17, понад один рік без поважних причин, самостійно виїхала з цього житлового будинку у травні 2015 року з речами, при цьому перешкод у користуванні житлом ніхто їй не чинив та не чинить, місце її проживання свідкам невідоме.
Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 47 Конституції України та статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України).
Як передбачено вимогами частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки.
Право члена сімї власника на користування житлом є сервітутним правом, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст. 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сімї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено між власником житла або законом. Такий висновок зроблено Верховним Судом України у Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ (розділ «усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК)»).
Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові ВСУ від 16.11.2016 р. № 688/63/15-ц, порівняльним аналізом статей 383,391,405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.
Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, у якому фізична особа проживає постійно або тимчасово.
Згідно ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням здійснюється зняття з реєстрації місця проживання.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, ст. 268, 280-284, 351, 352, 355 ЦПК України,ст. 47 Конституції України, ст. 405 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,
Позов задовольнити повністю.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду через Купянський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст судового рішення складений 21 лютого 2019 року.
Суддя: А.О.Шиховцова