Ухвала

Іменем України

10 травня 2019 року

місто Київ

справа № 639/6370/18

провадження № 61-8634ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрфінстандарт»,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року у складі судді Баркової Н. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у листопаді 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрфінстандарт» (далі - ТОВ «Укрфінстандарт») про визнання недійсним договору від 19 вересня 2018 року № 244/1 про відступлення права вимоги за кредитним договором від 08 жовтня 2007 року №839/3/27/38/7-476 та відступлення права вимоги за іпотечним договором від 08 жовтня 2007 року №839/4/27/38/7-714, укладеним між ТОВ «Укрфінстандарт» та фізичною особою ОСОБА_2

Разом з позовом подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просив для забезпечення позову постановити ухвалу про заборону вчинення реєстраційних дій стосовно майнових прав на об`єкт інвестування з такими характеристиками: квартира під будівельним № 160, поверх - 21, кількість кімнат - 3, загальна площа 92, 40 кв. м, будівельна адреса: АДРЕСА_1, до прийняття рішення судом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопад 2018 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року, заяву ОСОБА_1 задоволено. Заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно майнових прав на об`єкт інвестування з такими характеристиками: квартира під будівельним № 160, поверх - 21, кількість кімнат - 3, загальна площа 92, 40 кв. м, будівельна адреса: АДРЕСА_1.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтовувалась тим, що, враховуючи суть спірних правовідносин, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тому заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню у спосіб, зазначений в заяві, враховуючи, що нерухоме майно, про яке йдеться в заяві дійсно є предметом іпотечного договору від 08 жовтня 2007 року № 839/4/27/38/7-714, угоду щодо відступлення права вимоги за яким позивач просить визнати недійсною.

Додатково апеляційний суд зазначив, що доводи відповідача на те, що забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами (оскільки предметом позову є визнання недійсним договору відступлення права вимоги, тобто має місце позовна вимога немайнового характеру), відхилені, оскільки у оскаржуваній угоді йдеться про відступлення права вимоги за іпотечним договором, предметом якого є майнові права на нерухоме майно. Заборона вчиняти певні дії до вирішення спору є тимчасовим обмеженням і найменш вразливим для нового кредитора, права якого оспорюються позивачем.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 23 квітня 2019 року, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Заявник вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій всупереч правозастосовчій практиці судів вищої інстанції не надали належної правової оцінки, не з`ясували, в чому полягає імовірність утруднення виконання або невиконання рішення у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Обраний позивачем спосіб захисту не є співмірним із предметом спору.

В оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд врахував, що аналіз змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень дають підстави для висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом з тим, за правилом частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться цивільна справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користьпозивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що наявні підстави для забезпечення позову, в оспорюваній угоді йдеться про відступлення права вимоги за іпотечним договором, предметом якого є майнові права на нерухоме майно. Обраний вид забезпечення є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами дійсно наявний спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Невжиття заходів забезпечення позову унеможливило б ефективний захист, або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що свідчить про обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій.

Доводи касаційної скарги, про те, що у разі задоволення позову про визнання недійсними договорів про відступлення права, застосування заходів забезпечення позову не вплине на виконання зазначеного судового рішення, не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо підставності застосування заходів забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову має на меті не лише сприяти у майбутньому забезпеченні виконання можливого рішення у справі, прийнятого на користь позивача, а має на меті й поновлення порушених прав, свобод та інтересів позивача у разі розгляду спору, що не передбачає примусового виконання рішення, зокрема у разі визнання недійсним договору про відступлення права вимоги. Так само забезпечення позову унеможливлює подальше відчуження предмета спору інші особі, що призведе до ускладнення існуючого спору, створить необхідність залучення інших учасників для участі у розгляді цієї справи судом.

Задоволення заяви про забезпечення позову не є фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідача, а лише обмежує його у здійсненні певних дій на визначений період.

Висновки суду касаційної інстанції відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 04 лютого 2019 року у справі № 307/2858/18 (провадження № 61-2064ск19), в ухвалі від 06 лютого 2019 року у справі № 638/11773/18 (провадження № 61-1378ск19), у постанові від11 березня 2019 року у справі № 754/12759/17 (провадження № 61-18019св18).

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394, Верховний Суд

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у цивільній за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрфінстандарт», про визнання недійсним договору відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик