Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/518/19

23 травня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Флоряк Д.В.

секретаря Буратчук О.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача-адвоката Куцого О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом,-

в с т а н о в и в :

04 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1 , внаслідок того, що тривалий час був відсутнім.

Свої вимоги мотивує тим, що вона згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 жовтня 2018 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В даному житловому будинку зареєстровані вона, а також її мати ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , та відповідач ОСОБА_2 (її співмешканець). З 2013 року відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем своєї реєстрації, виїхав з її домоволодіння у невідомому їй напрямку і з того часу додому не повертався, жодного зв`язку із ним вона не підтримує. З приводу не проживання відповідача у її житловому будинку депутатом Гвіздської сільської ради Івано-Франківської області складено акт обстеження матеріально-побутових умов проживання. Перешкод в користуванні житлом вона відповідачу не чинила. Таким чином вважає, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у житловому будинку без поважних причин більше встановленого законом строку, а тому втратив право на користування даним житлом, в зв`язку з чим просить позов задоволити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник-адвокат Куций О.С. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Просять суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті Надвірнянського районного суду від 24.04.2019 року, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Відзив на позов також не надав.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло.

Кожна особа, згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 жовтня 2018 року на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №141371158 від 16 жовтня 2018 року. (а. с. 5-7).

У житловому будинку АДРЕСА_1 також зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Гвіздської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області № 666 від 28 лютого 2019 року (а.с.8).

Судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в 2013 році залишив місце проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 і з того часу жодного разу не навідувався, на житло не претендував. Факт відсутності відповідача ОСОБА_2 у спірному житлі підтверджено даними акта обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Гвіздської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.8), а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6

Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача про те, що вона не може здійснити своє право власності і розпорядитися належним її майном, так як в належному їй житлі залишився зареєстрованим відповідач ОСОБА_2

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких, зокрема, належить припинення дії, яка порушує право (п.3 ч.2 ст.16 ЦК).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Об`єкт права власності (домоволодіння) є житловим приміщенням, тому режим мешкання в нім регулюється нормами Житлового кодексу України.

Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Громадяни, які мають у приватній власності домоволодіння, мають право користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд, що закріплено у ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Відповідно до висновків Верховного суду України у справі № 6-709цс16 (аналогічна № 6-158 цс14) було висловлено позицію: власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання такої особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації.

Дослідивши всі наявні докази по справі, суд прийшов до переконання, що визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житлом, не завдасть істотної шкоди його інтересам та не порушить його права.

Спірне житло не є власністю відповідача ОСОБА_2 та належить в цілому на праві приватної власності позивачу по справі ОСОБА_1

Судом встановлено, що понад установлений законом строк ОСОБА_2 в спірному житлі не мешкає, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей у житлі не має, участі у витратах по утриманню житла не приймає, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні житлом йому ніхто не чинив, з будь-якими вимогами про усунення перешкод в користуванні цим майном в установленому законом порядку не звертався.

Такими чином, враховуючи вище встановлені судом обставини, що свідчать про не проживання ОСОБА_2 у спірному житлі понад установлений законом строк, та беручи до уваги те, що протилежного належними в розумінні ЦПК України доказами відповідачем не доведено, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим приміщенням в АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 317, 321, 383, 386 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,19, 247, 263- 265, 268, 280-282, 289 , суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з 6дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 27.05.2019 року