23.05.2019 ЄУН № 337/308/19
Провадження № 2/337/982/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Хортицький відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У позові зазначив, що 19.11.2018 року, переглядаючи Єдиний реєстр боржників, він дізнався про те, що на виконанні Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 54131705 про стягнення з нього грошових коштів. 27.11.2018 року представник позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, в результаті чого було встановлено, що 12.12.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 6737 про стягнення з нього- ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» невиплачених в строк, відповідно до умов кредитного договору від 18.09.2006 року та розрахунку заборгованості за договором, станом на 30.09.2016 року, грошових коштів у сумі 106 396 грн. 16 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14717,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 83386,49 грн., заборгованості з пені та комісії у розмірі 2750,00 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.,заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5042,00 грн. Стягнення здійснено за період з 18.09.2006 року по 30.09.2016 року. 14.06.2017 року Хортицьким відділом державної виконавчої служби м.Запоріжжя, постановою ВП № 54131705 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № НВІ 817158 від 12.12.2016 року, виданого приватним нотаріусом Завалієвим А.А. Позивач зазначає, що жодних кредитних договорів 18.09.2006 року з ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» не укладав та не підписував, платіжних карток у цей час не отримував, як також не отримуваввідПАТ КБ «Приватбанк», у цей час, будь яких кредитних грошових коштів в національній чи іноземній валюті. Паспорт в цей час не губив. Припускає, що хтось замість нього отримав платіжну картку на його ім`я та скористався нею для зняття кредитних коштів. 30.11.2018 року позивач засобами поштового зв`язку надіслав до Хортицького відділення поліції Дніпровського відділу поліції заяву від 29.11.2018 року про вчинене кримінальне правопорушення та просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 05.12.2018 року Хортицьким відділенням поліції Дніпровського відділу поліції внесено відомості до ЄРДР за номером 0002269, правова кваліфікація ч. 2 ст. 190 КК України.Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: банком не надіслано письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання боржнику; кредитор мав обов`язок захистити своє порушене право в трирічний строк, через що порушено вимоги ч. 2 ст. ст. 88 Закону України «Про нотаріат»; в частині вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в 1 рік, а відповідачем заявлено вимогу про стягнення пені та штрафу з 2006 року по 2016 рік, а саме за 10 років.

З урахуванням викладеного, просив суд визнати виконавчий напис нотаріуса від 12.12.2016 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 30.01.2019 року за даним позовом у справі відкрито загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження.

04.03.2019 року до суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі та зазначив, що приватний нотаріус для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості отримав від банку документи, перелік яких вказано у постанові Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а тому його дії щодо вчинення виконавчого напису були законними. Стягувачем належним чином виконано вимоги законодавства щодо переліку документів, які в силу вказаних положень законодавства встановлюють безспірність заборгованості та на підставі яких вчиняється виконавчий напис, а саме було надано докази безспірності вимог банку. Крім того, зауважує, що нотаріус не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень переліку, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. З огляду на те, що зобов`язання позичальника за кредитним договором не виконані, а договір діє до повного виконання зобов`язань сторонами, то у приватного нотаріуса були усі правові підстави для вчинення виконавчого напису. Нотаріус вчинив виконавчий напис з дотриманням норм діючого законодавства та на підставі належних документів, що підтверджують наявність та суму кредитної заборгованості. Просив в задоволенні позовних вимого відмовити в повному обсязі та розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. письмових пояснень на позов не надав та у цій частині своїм правом не скористався. Неодноразово викликався до суду у встановленому законом порядку, у судові засідання не з`являвся, направляючи клопотання про розгляд справи без його участі.

Від представника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області письмові пояснення на позов не надходили. У судові засідання представник ДВС не з`являвся, направив клопотання про розгляд справи без участі представника ДВС.

Ухвалою суду від 07.03.2019 року по справі закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шкабуро О.В. у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

З урахуванням вказаного вище, суд вважає за можливе ухвалити по справі рішення на підставі документів, які знаходяться у матеріалах цивільної справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що 12.12.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 6737 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» невиплачених в строк, відповідно до умов кредитного договору від 18.09.2006 року та розрахунку заборгованості за договором, станом на 30.09.2016 року, грошових коштів у сумі 106 396 грн. 16 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14717 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 83386,49 грн., заборгованості з пені та комісії у розмірі 2750,00 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5042,00 грн., стягнення здійснено за період з 18.09.2006 року по 30.09.2016 року.

14.06.2017 року Хортицьким відділом державної виконавчої служби м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, постановою ВП № 54131705, відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № НВІ 817158 від 12.12.2016 року, виданого приватним нотаріусом Завалієвим А.А.

27.11.2018 року представник позивача, адвокат - Шкабуро Олександр Віталійович, ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП № 54131705 ( а.с.10).

Частиною першою статті 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Як визначено ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, відповідно до ст.634ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1Закону Українивід 2 вересня 1993року №3425-XII«Про нотаріат»,нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерстваюстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Законунотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржникапередстягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотеко держателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Пронотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому, стаття 50Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88Закону «Пронотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88Закону «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного СудуУкраїни від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Зясувавши обставини справи, оцінивши надані суду докази та проаналізувавши наведені норми законодавства, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Так, суд вважає встановленим факт недотримання при вчиненні нотаріусом виконавчого напису вимог щодо безспірності заборгованості боржника перед банком, оскільки відповідно до розрахунку банку, долученого до матеріалів виконавчого провадження, кредитні кошти були отримані у період з 05.10.2006 року по 31.10.2006 року, отже починаючи з листопада 2006 року розпочався відлік строку позовної давності, виконавчий напис вчинено 12.12.2016 року, тобто поза межами позовної давності, у виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, який перевищує загальний строк позовної давності (з 18.09.2006 року по 30.09.2016 року), тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років, а тому вчинення виконавчого напису протирічить вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат» і це є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Можливість поновлення нотаріусом строку на пред`явлення стягувачем грошової вимоги до боржника не передбачено ні Законом України «Про нотаріат», ні Порядом вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідачем суду не було надано доказів про те, що приватному нотаріусу для здійснення виконавчого напису взагалі надавався кредитний договір.

Крім того, надані нотаріусу документи не містять засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, замість якої надано розрахунок заборгованості, що не є тотожним поняттю «виписка банку», тобто первинний документ, який фіксує факт виконання господарської операції та служить підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах («Перелік типових документів», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5).

Крім того, нотаріус вирішив стягнути з боржника одночасно пеню та штраф за порушення боржником грошового зобов`язання, що не відповідає вимогам статті 61 Конституції України та теж свідчить про те, що нараховану банком заборгованість не можна вважати безспірною.

Отже, не можна вважати безспірною зазначену у виконавчому написі нотаріуса стягнуту з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» кредитну заборгованість у розмірі 106 396 грн. 16 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14717 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 83386,49 грн., заборгованості з пені та комісії у розмірі 2750 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5042 грн.

Крім того слід зазначити, що представником відповідача АТ КБ «Приватбанк» до нотаріуса було додано письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором від 31.10.2016 року, однак в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором позивач отримував, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливість або оспорити вимоги АТ КБ «ПриватБанк», або ж виконати їх, що також не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання вчиненого 12.12.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалюючи рішення у справі суд також враховує, що, боржник за виконавчим написом має право на захист свого цивільного права та в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому сам по собі факт додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів, встановлених КМУ, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, якщо судом буде встановлено, що на момент вчинення нотаріусом цього напису боржник не мав безспірної заборгованості перед стягувачем у тому розмірі, як зазначено у виконавчому написі.

Виходячи з викладеного, не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача АТ КБ «Приватбанк» про те, що як Банком, так і нотаріусом були дотримані вимоги ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд, керуючись положеннями ст.141 ЦПК України та враховуючи, що позовні вимоги до відповідача АТ КБ «Приватбанк» задоволені повністю, вважає за необхідне покласти судові витрати на відповідача АТ КБ «Приватбанк», стягнувши з останнього на користь позивача ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. в рахунок компенсації суми судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.3, 15, 16 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст.141,258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 12.12. 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 6737 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 18.09.2006 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30.09.2016 року, грошових коштів у сумі 106 396 грн. 16 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14717 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 83386,49 грн., заборгованості з пені та комісії у розмірі 2750 грн. заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5042 грн., стягнення здійснено за період з 18.09.2006 року по 30.09.2016 року.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в Запорізькій апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено судом 29.05.2019 року.

Суддя: Г.Є. Гнатик