Справа № 357/1678/19
У Х В А Л А

18.02.2019 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із цивільним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Вирішуючи питання про те, чи відповідає подана позовна заява вимогам закону, суд вказує на таке.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, суд звертає увагу позивача, що звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Зокрема, з позовної заяви не можливо встановити чи проводились позивачкою заходи досудового врегулювання спору, про що має бути зазначено в позовній заяві, як того вимагає п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За приписами п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивачка додає до позовної заяви копії письмових доказів, однак не зазначає про наявність чи відсутність у неї оригіналів таких доказів. Крім того, позивачка не підтвердила відповідність копій письмових доказів оригіналам, які знаходяться у неї, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення, чим не дотрималась вимог ч.5 ст.95 ЦПК України.

Крім того, в порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України позивачем не надано документів, що підтверджують оплату судового збору за подання позову у розмірах, визначених відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" та ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік".

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Разом із тим до позовної заяви ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивуючи тим, що сума судового збору у розмірі 9 605 грн. є для неї дуже високою, оскільки на даний час вона має невисокий місячний дохід у розмірі 4 173 грн., на її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначає, що інших доходів не має.

Вирішуючи по суті клопотання позивачки, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 3 тієї ж статті з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Поряд з цим, у ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік позивачів, які в силу закону звільняються від сплати судового збору.

ОСОБА_1, клопочачи перед судом про звільнення від сплати судового збору жодним чином не вказує на свою приналежність до осіб визначених у ст.5 Закону України «Про судовий збір», як і не додає до позовної заяви доказів такої приналежності.

На підтвердження скрутного матеріального становища позивачка надає довідку про доходи, видану ПП «Школа мистецтв «Еврика» від 04.02.2019 року, відповідно до якої загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.11.2018 року по 31.01.2019 року без урахування аліментів становить 11 649 грн.

Вказаних відомостей об'єктивно недостатньо, щоб вважати майновий стан позивачки таким, що не дозволяє їй сплатити судовий збір за подану позовну заяву.

Так, відомості відображають інформацію лише за певний період, тоді як не відомо обсяг її доході до 01.11.2018 року і до дня звернення до суду з вказаним позовом.

До свого клопотання позивачка додає також копії свідоцтва про народження дітей та довідки №15 та №16, видані Білоцерківською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №12 про те, що діти навчаються у зазначеному навчальному закладі, що також не є доказом скрутного матеріального становища.

Будь-які інші документи до заяви не додано.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобовязання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від предявлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Враховуючи викладене, позивачка не надала суду достатні докази на підтвердження того, що її матеріальний стан не дозволяє сплатити судовий збір за подану позовну заяву чи що сплата судового збору значно погіршить її фінансове становище, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, позивачу необхідно усунути зазначені в ухвалі недоліки, оплатити судовий збір за свої вимоги у розмірах, визначених відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" та ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" та надати суду оригінал квитанції про сплату судового збору, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

А згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про судовий збір", ст. 185 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_4