Справа № 529/190/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.

при секретарі Скрипник Р. А.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що їх сімейне життя не склалось через постійні сварки, шлюбні відносини сторони не підтримують значний час, окрім цього, відповідач ухиляється від свого обов`язку утримувати свою неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на повному забезпеченні останньої, позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку /доходу/ відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач у відкрите судове засідання не з`явилась, однак до суду подала заяву про підтримання своїх позовних вимог та просила суд, розгляд справи по суті провести у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання також не з`явився, а до суду подав письмову заяву в якій вказав , що не заперечує проти позову позивача та просив розгляд справи проводити в його відсутність.

За вказаних обставин, справа була розглянута у відсутність сторін по справі на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що змінені позовні підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони 17 листопада 1995 року зареєстрували шлюб у Біловодському відділі РАГС Луганської області, актовий запис № 119, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження.

Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (на момент подачі заяви до суду), а також неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з позивачем та перебувають на повному її утриманні.

Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння та відсутності відповідача у веденні господарства. Шлюбні стосунки між подружжям та ведення спільного господарства фактично припинені з 2015 року, тобто значний час, відновлювати їх як відповідач, так і позивач наміру й бажання не мають.

29.03.2019 року ухвалою суду сторонам надано строк на примирення в один місяць. Однак, останні до цього часу не примирились.

Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу.

Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхніх неповнолітніх дітей, які повинні виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати.

Судом встановлено, що відповідач, як батько неповнолітніх сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_7 , добровільно матеріальної допомоги на утримання останніх, позивачу не надає, хоча це є його обов`язком. При цьому, відповідач, являється працездатним, інших дітей на своєму утриманні не має, інші стягнення на утримання непрацездатних осіб відсутні.

Відповідно до ст. ст.180, 182, 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи викладене, а також той факт, що позивач добровільно не виконує покладеного на нього обов`язку утримувати неповнолітнього сина ОСОБА_8 , хоча зобов`язаний утримувати останнього до його повноліття, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і в частині позовних вимог щодо щомісячного стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 (який був неповнолітнім на момент подачі заяви та розгляду справи) та неповнолітньої дочки ОСОБА_7 у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

В той же час, відповідно до ч. 1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином, з огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачений останньою судовий збір 768 грн. 40 коп., а також витрати понесені на правничу допомогу в сумі 1 200 грн.

Приймаючи до уваги те, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 105,109, 110,112,180-183, 200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 7, 8, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер не присвоєний, до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер не присвоєний, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 листопада 1995 року Біловодським відділом РАГС Луганської області, актовий запис № 119.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Біловодськ Луганської області, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер не присвоювався, не працюючого, на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер не присвоювався, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2019 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягти з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768 /сімсот шістдесят вісім/ грн. 40 коп.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в загальній сумі 1 968 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий: