ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2365/19 Справа № 205/3501/18 Головуючий у першій інстанції: Приходченко О. С. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 13 грудня 2013 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком кредитний договір. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 02 травня 2018 року становить 99572,86 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 9033,53 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 81921,57 грн., пені та комісії в сумі 3400,00 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 4717,16 грн. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 99572,86 грн., а також судовий збір в сумі 1762,00 грн. (а.с. 2-4, 46-48).

Заочним рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором №б/н від 13 грудня 2013 року у розмірі 15489,80 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 9033,53 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6456,27 грн., а також судовий збір у розмірі 274,10 грн., а всього 15763,90 грн., в задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог та ухвалення в цій частині нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі. В частині задоволених позовних вимог рішення місцевого суду банком не оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки АТ КБ "ПриватБанк", яке долучене до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження позовних вимог позивачем надано анкету-заяву від 13 грудня 2013 року, яка підписана представником ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 7).

Анкета-заява не містить умов щодо розміру кредиту, строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, неустойки, комісії.

Долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, якими передбачено, зокрема, порядок надання та умови погашення кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом, штрафів та пені, інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписані (а.с. 9-32).

Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умов та Правил надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

Долучений до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" також не містить підпису відповідача (а.с. 8).

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого, станом на 02 травня 2018 року, за кредитним договором від 13.12.2013 року наявна заборгованість в загальному розмірі 99572,86 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 9033,53 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 81921,57 грн., пені та комісії в сумі 3400,00 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 4717,16 грн. (а.с. 5-8).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги що банком не надано суду доказів погодження з відповідачем при укладенні кредитного договору 13.12.2013 року розміру тіла кредиту, строку дії договору та повернення кредиту, розміру процентів за користування кредитом, неустойки (пені, штрафів), комісії, - колегія приходить до висновку про необгрунтованість апеляційної скарги та відсутність правових підстав для стягнення з відповідача нарахованої банком заборгованості; враховуючи, що рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог в апеляційному порядку не оскаржується, колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення місцевого суду без змін в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Посилання апелянта на те, що конкретні умови кредитування, в тому числі розмір процентів, пені, штрафів визначаються Умовами та Правилами надання банківських послуг - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні.

Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16, де вказано про те, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Крім того, згідно представленого позивачем розрахунку на аркушах 5-6, комісія та пеня вказані однією сумою - 3400,00 грн. та нараховуються в одній колонці, однак комісія і пеня мають різну правову природу, різні підстави та умови їх нарахування.

Пеня - це неустойка, яка нараховується за порушення певних умов кредитного договору, зокрема строків зобов`язань з повернення коштів, тощо. В свою чергу, комісія нараховується за послуги банку, зокрема за зняття готівкових коштів, кредитне обслуговування карти, безготівковий платіж, тощо.

Таким чином, нарахування одночасно заборгованості за пенею та комісією є безпідставним та не відповідає вимогам закону.

Колегія звертає увагу, що згідно позовних вимог, АТ КБ "ПриватБанк" заявлено вимоги про стягнення з відповідача штрафів (фіксована частина) - 500,00 грн., (процентна складова) - 4717,16 грн., відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, які не підписані відповідачем.

Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, умов щодо нарахування процентів, неустойки, комісії - не містить.

Надана банком апеляційному суду виписка по рахунку не свідчить про неправильність рішення місцевого суду в оскаржуваній частині та не спростовує правильність викладених вище висновків апеляційного суду.

Клопотань про надання інших доказів чи про витребування відповідних доказів судом - позивачем не заявлено, що стверджується письмовими матеріалами справи, протоколом судового засідання.

Суд також звертає увагу, що заочне рішення суду першої інстанції оскаржене лише в частині залишених без задоволення вимог про стягнення пені та комісії в сумі 3400,00 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 4717,16 грн., а також частини нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 75465,30 грн., тому суд апеляційної інстанції дану справу в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом у розмірі 9033,53 грн. та заборгованості по процентам в сумі 6456,27 грн., не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, розглядаючи дану справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2018 року в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а заочного рішення місцевого суду в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2018 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді