КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/ 243/2019 Головуючий у 1 інстанції - Шум Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді доповідача Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

ПоліщукН.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Глушко Ліана Володимирівна, Двадцята київська міська нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куровська ІринаФеліксівна, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання правочинів недійсними ,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В., Двадцята київська міська нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куровська І.Ф., ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання правочинів недійсними. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_10 - ОСОБА_10, у зв'язку з чим у липні 2016 р. позивач звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клименко С.Ю. щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті батька. Проте, згідно листа приватного нотаріуса від 06.07.2016 р. вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2006 р.; право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі Договору купівлі-продажу від 12.10.2006 р.

Також, померлому належало наступне майно: земельна ділянка площею 0,0408 га, розташована на території АДРЕСА_4 в АДРЕСА_5. Вказане вище майно, відповідно до листа приватного нотаріуса, відповідно до довіреності від імені ОСОБА_12 на ім»я ОСОБА_13 за № 8-5356 відчужене іншим особам.

Також, приватним нотаріусом було повідомлено позивача, що 31.03.2006 р. державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. було посвідчено довіреність № 81674 від імені батька позивача, ОСОБА_10, на представництво його інтересів ОСОБА_13 Проте, позивач вважає, що вказана довіреність посвідчена з порушенням закону, а саме: видана нотаріусом на підставі недійсного паспорту ОСОБА_12, який вклеїв свою фотокартку після досягнення 45 років лише 20.06.2006 р.

Крім того, 11.10.2006 р. державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори посвідчувалась ще одна довіреність від ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_13 за р. № 8-6279 на розпорядження квартирою АДРЕСА_1, в якій був зареєстрований ОСОБА_10 і яка була його власністю.

12.10.2006 р. між представником ОСОБА_10- ОСОБА_13 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В. за № 2108, зареєстрований в КМ БТІ 16.10.2006 р. в книзі д.1046-226.

Також, 12.10.2006 р. цим же приватним нотаріусом Глушко Л.В. було посвідчено інший договір купівлі-продажу, за умовами якого дружина відповідача ОСОБА_13 - ОСОБА_8 придбала квартиру АДРЕСА_3 . Даний договір зареєстрований в КМ БТІ 16.10.2006 р. в книзі д.1458-167 за реєстровим № 4234.

У вказаній вище квартирі з 2007 р. був зареєстрований та проживав батько позивача ОСОБА_10, проте, квартира належить на праві власності ОСОБА_8, що підтверджується Довідкою КК "Центр комунального сервісу" від 20.04.2016 р. № 02/08/2 1639.

Позивач просив визнати всі вчинені ОСОБА_10 правочини щодо свого майна недійсними на підставі ст.. 215, 229 ЦК України, вказуючи , що він істотно помилявся щодо природи правочинів, наділивши ОСОБА_4 певними повноваженнями щодо розпорядження майном, який діяв на шкоду інтересам ОСОБА_10

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 18 вересня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Глушко Ліана Володимирівна, Двадцята київська міська нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу КуровськаІрина Феліксівна, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання правочинів недійсними відмовлено.

Знято арешт з квартири АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_5, накладений ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.09.2016 р.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що через довготривалу алкогольну залежність, ОСОБА_10, довіряючи своєму представнику, був позбавлений усього успадкованого майна та грошових коштів від продажу майна, яке було відчужене ОСОБА_4 від імені ОСОБА_10 Тобто, ОСОБА_10 помилився у виборі представника, який діяв йому на шкоду. Він не розумів своєї помилки, чим його повірений і скористався. ОСОБА_4 скористався безпорадним станом свого довірителя та привласнив грошові кошти від продажу квартири, земельної ділянки та гаражного боксу.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_3 та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 та представник ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Особи, які не з'явилися в судове засідання, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутностіосіб, що не з'явилися.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_10, який був батьком ОСОБА_3 , позивача по справі, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Однак, судом встановлено, що Державним нотаріусом Зубченко Л.С. Дванадцятої Київської Державної нотаріальної контори посвідченні від імені ОСОБА_10 довіреності на представлення його інтересів ОСОБА_4, а саме: довіреність, посвідчена 31.03.2006 року, № в реєстрі нотаріальних дій 81674, бланк ВСР № 200572; довіреність, посвідчена 01.09.2006 року, номер в реєстрі нотаріальних дій 8-5356, бланк ВЕВ 388303 та довіреність, посвідчена 11.10.2006 року, номер в реєстрі нотаріальних дій 8-6279, бланк ВЕВ 931091.

Також, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куровською І.Ф. посвідчена 27.02.2012 року довіреність номер в реєстрі нотаріальних дій 796, бланк ВРО 298441 від імені ОСОБА_10 на представлення його інтересів ОСОБА_13

Зазначеним довіреностями ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_13 бути його представником в будь-яких підприємствах, установах, організаціях України, незалежно від їх форми власності, а також перед фізичними особами, з усіх без винятку питань, що стосується укладення договорів щодо відчуження належного ОСОБА_10 майна; отримання необхідних для відчуження нерухомого майна документів від усіх осіб, установ, організацій, підприємств, незалежно від їх форми власності, галузевого спрямування та підпорядкування, а також перед фізичними особами.

За цими довіреностями представник користується правом подання та підпису всіх документів, необхідних для виконання наданих цими довіреностями повноважень, включаючи заяви, в тому числі щодо сімейного стану, повідомлення, правочини; а також одержувати будь-які довідки та документи, дублікати втрачених документів, необхідних для виконання наданих цією довіреністю повноважень; здійснювати державну реєстрацію прав на вищевказане нерухоме майно, а також виконувати всі інші юридично значимі дії, передбаченні чинним законодавством для такого роду повноважень, отримувати належні ОСОБА_10 гроші від укладеного правочину.

Встановлено, що на підставі довіреності від 11.10.2006 р., 12.10.2006 р. був укладений договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, між ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_10 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В. 12.10.2006 року № 2108, зареєстрований в КМ БТІ 16.10.2006 року в книзі: д.1046-226, за реєстровим № 4402.

Також, встановлено, що 12.10.2006 р. був укладений договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.10.2006 року № 2114, зареєстрованого в КМ БТІ 16.10.2006 року в книзі: д.1458-167, за реєстровим № 423, згідно якого власником квартири є ОСОБА_8

На підставі довіреності від 01.09.2006 р. був укладений договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,0408 га, розташованої на території Хотянівської с/р Вишгородського району Київської області в Садовому товаристві «Верстатобудівник-2», укладений між ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_10 та ОСОБА_15, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. за № 1914.

Довіреності, видані ОСОБА_10 є правочинами, оскільки вони спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.229 ч.1 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Саме в аспекті цих правових підстав суд розглядав справу та відмовив у задоволенні позовних вимог , оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження існування помилки в діях позивача, він не зазначив, в чому вона полягала та чим підтверджується.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_10 зловживав спиртними напоями, майже не спілкувався з родичами, в тому числі і з сином, який в суді апеляційної інстанції пояснив, що бачив батька два рази протягом тривалого періоду часу після розірвання шлюбу між батьками.

ОСОБА_10 в 2006 році видавав довіреності на ім'я ОСОБА_4 на право розпорядження своїм майном і до 2016 року , тобто до часу смерті, протягом десяти років не пред'являв вимоги до ОСОБА_4 з приводу неналежного виконання ним обов'язків, які покладав на нього ОСОБА_10

На думку колегії суддів, усвідомлення помилки, на яку посилається позивач, є суб'єктивним відчуттям особи, яка помилилася.

Позивач , посилаючись на те, що його батько помилявся , розпоряджаючись своїм майном через свого представника ОСОБА_4, не надав доказів того, звідки йому відомо про те, що ОСОБА_10 вважав свої дії помилкою, в чому ця помилка полягала, чому позивач вважає, що дії батька були помилкою , а не його свідомим волевиявленням на відчуження всього свого майна.

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_10 ще в 2014 році, тобто за два роки до смерті, зі слів свідка достовірно знав, що квартира, в якій він проживає, належить ОСОБА_8, однак, не оспорював правочин купівлі-продажу квартири.

Позивач також не надав суду достовірних даних про те, що кошти від продажу майна ОСОБА_10 не передавалися ОСОБА_4

ОСОБА_10 довготривалий час ніде не працював, однак, мешкав у квартирі, за яку сплачувалися комунальні платежі, харчувався, придбавав одяг.

Посилання позивача на ту обставину, що ОСОБА_10 зловживав спиртними напоями, а тому неповно усвідомлював значення своїх дій, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що спадкодавець неповно усвідомлював свої дії.

Посилання позивача та його представника на ту обставину, що судом першої інстанції були допитані свідки , які підтвердили дані позивачем пояснення, однак, суд не прийняв їх до уваги і суд апеляційної інстанції відмовив у клопотанні про допит свідків, чим порушив право позивача на подання доказів, не може бути прийнято до уваги із наступних підстав.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі.

Справа розглядається одним і тим самим складом суду. У разі заміни одного із суддів під час судового розгляду справа розглядається спочатку, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Учасники судового засідання пояснили, що свідки за клопотанням позивача були допитані в судовому засіданні під час розгляду справи суддею Кириленко Т.В., яка в результаті автоматичного перерозподілу справи була замінена на суддю Шум Л.М., яка відповідно до ст.. 213 ЦПК України розпочала розгляд справи спочатку і клопотань про допит свідків позивачем не заявлялось.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав для допиту свідків у суді апеляційної інстанції, за умови, що клопотань про їх допит в суді першої інстанції не заявлялось, немає.

Та обставина, що ОСОБА_10 зловживав спиртними напоями представниками відповідачів не оспорюється, однак, їх доводи зводяться до того, що він свідомо розпоряджався своїм майном, видаючи неодноразово довіреності ОСОБА_13 на право розпорядження цим майном і протягом майже десяти років, тобто до часу смерті, претензій до ОСОБА_13 щодо неналежного виконання ним його розпоряджень не мав.

Та обставина, що в паспорт ОСОБА_10 несвоєчасно була вклеєна фотографія на думку суду не свідчить про недійсність правочину, оскільки, паспортом була посвідчена особа ОСОБА_10, який видавав довіреність, було встановлено його дійсне волевиявлення на видачу такої довіреності, а та обставина, що своєчасно не була вклеєна фотографія, була лише підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил паспортного режиму.

Проаналізувавши та оцінивши всі вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено всі обставини справи і суд прийшов до правильного висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Заява відповідачів про застосування строку позовної давності не може бути задоволена, оскільки в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: