Справа № 750/6962/19
Провадження № 2/750/1726/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі

судді Коверзнева В. О.

учасники справи:

секретар судового засідання - Хамайко С. В.,

представник позивача - адвокат Калтунова О. В.,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

представник відповідачки - адвокат Бабинець С. П.;

розглянув у відкритому судовому засіданні (в порядку загального позовного провадження) цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя

та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю.

С у д в с т а н о в и в:

1.Суть спору

1.1. 20.06.2019 ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про визнання квартири АДРЕСА_1 спільним майном подружжя; поділ цієї квартири; виділ кожному із сторін Ѕ частки квартири з визнанням на неї права власності.

В обґрунтування позову зазначив, що спірна квартира була придбана під час шлюбу з відповідачем, а тому є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу входячи з рівності часток сторін.

1.2. 11.07.2019 відповідачка подала до суду зустрічний позов про визнання квартири АДРЕСА_1 її особистою власністю.

Зустрічний позов мотивує тим, що в період шлюбу з позивачем останній ніде не працював і не мав самостійного заробітку; позивач зловживав спиртними напоями, в зв`язку з чим їхня сім`я існувала виключно за рахунок грошових коштів, що їй надав батько - ОСОБА_3 , який проживає в Німеччині.

В період шлюбу з позивачем відповідачка перебувала у відпустках по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку і отримувала лише допомогу на дітей від держави.

Відповідачка стверджує, що спірна квартира була придбана виключно за кошти, які надавав їй батько, а тому не є спільним майном подружжя.

2. Позиція учасників справи в судовому засіданні

2.1. У судовому засіданні представник позивача пред`явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні; у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

2.2. Відповідачка в суді просила задовольнити зустрічний позов, а первісний позов - відхилити.

3. Зміст показань допитаних судом свідків

3.1. Будучи допитаною в якості свідка відповідачка показала, що вона тривалий час накопичувала кошти, що їй надавав на особисті потреби батько.

В зв`язку з тим, що позивач зловживає спиртними напоями, вона побоювалася зберігати кошти за власним місцем проживання, а тому передавала їх матері, яка, в свою чергу, - поклала грошові кошти на рахунки в кредитній спілці.

По закінченню строку зберігання коштів у кредитній спілці вона використала особисті кошти на придбання спірної квартири, що на день придбання складалася з однієї житлової кімнати.

У подальшому, за рахунок грошових коштів, які їй продовжував надавати батько, а також за його допомогою було здійснено реконструкцію та капітальний ремонт спірної квартири, яка після проведеної реконструкції збільшилася в площі і складається вже з двох житлових кімнат.

3.2. Свідок ОСОБА_3 (батько відповідачки) показав, що з 1992 року він постійно проживає в Німеччині.

Починаючи з 2007 року він систематично надає відповідачці грошові кошти невеличким сумами виключно для її власних потреб, а не потреб її сім`ї, оскільки з позивачем він мав дуже погані стосунки через зловживання останнім алкогольними напоями та його негідну поведінку в сім`ї.

Після придбання дочкою квартири, він розпочав фінансування робіт по її реконструкції та капітальному ремонту, при цьому особисто займався організацією проведення цих робіт (наймав будівельників тощо).

Свідок стверджує, що позивач взагалі не брав участі в організації, проведенні та фінансуванні робіт з реконструкції та ремонту квартири, оскільки весь час перебував у стані алкогольного сп`яніння.

3.3. Свідок ОСОБА_5 (матір відповідачки) показала, що на прохання відповідачки вона приймала від неї на зберігання грошові кошти, які їй періодично надавав батько, а подальшому - поклала їх на рахунок в кредитну спілку «Моя родина».

Після закінчення строку дії першого договору вкладу вона передала грошові кошти в сумі 92880 грн відповідачці, яка використала ці кошти на придбання спірної квартири.

Згідно з досягнутою домовленістю з продавцем квартири, в якій вона брала особисту участь, під час укладення договору купівлі-продажу відповідачка повинна була сплатити 90000 грн, а решту суми - відповідачка повинна була внести після закінчення строку дії другого договору вкладу.

Після закінчення строку дії другого договору вкладу, вона передала відповідачці 34830 грн, які було використано нею для остаточного розрахунку з продавцем квартири.

4. Обставини справи, встановлені судом

4.1. З 12.10.2012 сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.10.2018; від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-11).

4.2. 31.08.2016 відповідачка уклала договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що на час придбання мала загальну площу 38.5 м2, за ціною 115500 грн (а.с. 41-44; далі - Квартира).

Пунктом 2.2 договору купівлі-продажу передбачено сплату відповідачем продавцеві 90000 грн до підписання договору, а решту суми (25000 грн) - у строк до 01.03.2017.

4.3. У подальшому, відповідачем, за безпосередньою допомогою її батька, було проведено роботи з реконструкції та капітального ремонту Квартири, внаслідок чого вона перетворилася у двокімнатну і збільшилася в площі до 56.3 м2 (а.с. 47-49, 105).

5. Застосовані судом релевантні норми права та висновки суду

5.1. Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку.

Аналіз положень цієї норми дає підстави для висновку, що придбання майна в період шлюбу не є єдиною і достатньою підставою для виникнення у подружжя права спільної сумісної власності на придбане майно, оскільки необхідною умовою для виникнення цього права є спільна участь подружжя спільною працею та/або коштами в створенні або набутті майна.

У випадку, коли один з подружжя поводив себе в шлюбі негідно, при цьому ухилявся від участі в створенні спільного майна своєю працею або від ведення домашнього господарства, а також не брав участі у формуванні спільного сімейного бюджету, наприклад, внаслідок зловживання алкогольними напоями, на придбане (створене) в такому шлюбі майно право спільної сумісної власності подружжя не виникає.

5.2. Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, сформульованою при розгляді цивільної справи № 6-2641цс15 про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв`язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

5.3. За приписом пункту 3 частини першої статті 57 Кодексу особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Як убачається з досліджених судом доказів, зокрема: показань свідків і записів у трудовій книжці позивача (а.с. 50), які в сукупності узгоджуються між собою, у період шлюбу з відповідачем позивач ніде не працював і не мав самостійного заробітку (доходу); через зловживання алкогольними напоями він не брав участі в організації та здійснення робіт з реконструкції та капітального ремонту Квартири, які організовував і оплачував батько відповідача ОСОБА_3 .

Позивач не спростував докази відповідачки, при цьому не надав жодного доказу на підтвердження того, що в період шлюбу з відповідачем він мав дохід, який використав у придбання спірної Квартири, а в подальшому брав трудову або фінансову участь в реконструкції та капітальному ремонті Квартири.

5.4. Копія договору купівлі-продажу Квартири від 31.01.2016, довідка кредитної спілки «Моя родина» та копія письмової заяви повноважного представника продавця Квартири ОСОБА_9 про отримання коштів від продавця (а.с. 41-46), в сукупності з показаннями свідків, та за відсутності доказів будь-якої фінансової участі позивача, підтверджують придбання Квартири за особисті грошові кошти відповідача, які вона протягом тривалого часу отримувала від свого батька невеличким сумами виключно на власні потреби, проте не витрачала, а накопичувала на придбання власного житла.

Показаннями свідків та виписками з банківського рахунку ОСОБА_3 та товарними чеками на будівельні матеріали (а.с. 67-99) підтверджується, що позивач не брав особистої трудової та/або фінансової участі в організації, а також проведенні реконструкції та капітального ремонту Квартири, внаслідок чого було збільшено її загальну і житлову площу.

За таких обставин, на придбану відповідачем та в подальшому реконструйовану Квартиру, з огляду на положення пункту 3 частини першої статті 57, частини першої статті 60 Кодексу, не поширюється режим спільного сумісного майна подружжя.

5.5. З огляду на вищевикладене, суд вважає зустрічний позов таким, що ґрунтується на законі, при цьому доведений належними та допустимими доказами, а тому є таким, що підлягає задоволенню, що, у свою чергу, повністю виключає задоволення первісного позову.

5.6. Керуючись статтями 81, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

с у д в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою власністю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 2179 грн 27 коп. у відшкодування сплаченої суми судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів від дня його проголошення, через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя В. О. Коверзнев