Справа 237/3972/18
Номер провадження 2/237/200/19
15.05.19 року м. Курахове
Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Сенаторова В.А.
при секретарі Лахно Т.Г.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з переїздом на інше постійне місце проживання,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з переїздом на інше постійне місце проживання, посилаючись на наступні обставини.
30 жовтня 2000 року між позивачем та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . В січні 2012 року позивач з чоловіком зареєстрували відповідача мати чоловіка ОСОБА_2 В червні 2013 року сестра чоловіка забрала відповідача і вони поїхали в Росію, після чого вона забрала ОСОБА_2 до себе в с АДРЕСА_2 району Харківської області, де і проживає до теперішнього часу. Позивач має намір подарувати квартиру своїм синам, однак скористатися даним правом не може, оскільки в житловому приміщенні зареєстрована її свекруха ОСОБА_2 Відповідач по справі, у зв`язку зі станом свого здоров`я, самостійно приїхати і знятися з реєстраційного обліку не може. Позивач зазначив, що ця обставина порушує його право власності на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном. У зв`язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою.
В судовому засіданні позивач в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.
На підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.10.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Кураівської нотаріальної контори Островерховою О.А., зареєстрованого у реєстрі за № 1432, позивачу ОСОБА_1 належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно довідки № 202 від 03.08.2018р. у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1952 р.н., ОСОБА_5 , 1979 р.н., ОСОБА_6 , 1981 р.н., ОСОБА_2 , 1928 р.н.
Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Актом, складеним депутатом Курахівської міської ради від 30.07.2018р., який підписаний сусідами сторін у справі - мешканцями по АДРЕСА_4 , підтверджено що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з 2013 року по теперішній час.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В судовому засіданні актом від 30.07.2018р. встановлено, що з 2013р. відповідач не проживає у вищевказаній квартирі без поважних причин.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі мали об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їм позивач не чинив.
На спростування доводів позивача, відповідач всупереч вимогам ст.13 ч.1, 81 ч.1 ЦПК України не надав суду доказів, котрі б підтверджували факт їх проживання у спірному будинку або поважність причин не проживання у цьому будинку.
Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що відповідач не мешкає в спірній квартирі з 2013 р., тобто більш 6 місяців, без поважних причин, а тому останній втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню такими в судовому порядку.
Статтею ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
Керуючись ст.ст.2 319, 321, 405 ЦК України, ст. ст. 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з переїздом на інше постійне місце проживання, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку Брянської області, Климівського району, с. Соловйовка такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , у зв`язку з переїздом на інше постійне місце проживання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцятиднів до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя В.А. Сенаторов