Провадження № 22-ц/4808/715/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

секретаря Турів О.М.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 березня 2019 року під головуванням судді Татарінової О.А. у м. Івано-Франківськ,

в с т а н о в и в:

Представник Івано-Франківської міської ради звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 16 505,69 грн збитків за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, стягнення судових витрат.

В обґрунтування позову зазначив, що 03.07.2017 інспекторами самоврядного контролю управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_2 на предмет дотримання вимог земельного законодавства - наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку і встановлено що земельна ділянка використовується відповідачем для обслуговування гаражів без належних документів на користування земельною ділянкою.

Відповідно до інформації наданої відділом у м. Івано-Франківську Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на замовлення ОСОБА_1 . виготовлено ПП «Західземпроект». На підставі виготовленої технічної документації, земельну ділянку зареєстровано 08.02.2016 року в Державному земельному кадастрі - НОМЕР_1 , площею 0,0515 га.

На день проведення обстеження відсутня інформація про наявність документів у відповідача на право користування земельною ділянкою, зокрема, що стосується укладених (діючих) договорів оренди із вказаними власниками об`єкта нерухомості.

Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради 23.10.2017 року надсилалось відповідачу повідомлення для участі у засіданні комісії для визначення збитків власникам землі, землекористувачам, проте таке повідомлення залишалось проігнорованим, що і зумовило затвердити 02.11.2017 року акт про визначення збитків власнику землі.

Згідно з даним актом, затвердженим рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 30.11.2017 року № 1073, сума неодержаного територіальною громадою м. Івано-Франківська доходу визначається збитками, які нанесені міській раді за час фактичного використання земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 площею 0,00976 га, а з 08.02.2016 року - 0,0515 га становить 16 505,69 грн. Розрахунок суми зроблено за період з 19.11.2014 року по 02.11.2017 року. При здійсненні розрахунку було враховано інформацію, надану ДПІ в м. Івано-Франківську, згідно якої відповідач частково здійснив оплату за користування земельною ділянкою.

11.12.2017 року відповідачу було надіслано лист-претензію № 1532/01-18/35-в із вимогою добровільного відшкодування збитків шляхом укладення договору про відшкодування територіальній громаді збитків.

Відповідач у добровільному порядку не сплатив зазначеної суми. Зважаючи на ці положення, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. ОСОБА_1 набувши право власності на об`єкт нерухомості, розташованого на спірній ділянці, належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою.

Тому, протиправна поведінка відповідача виражається у користуванні земельною ділянкою без належних правовстановлюючих документів та не внесення плати за таке використання, що має наслідком неотримання цієї плати міською радою, оскільки розмір збитків, нарахований як орендна плата, могла би бути отримана Івано-Франківською міською радою при передачі земельної ділянки в оренду. У зв`язку з цим міська рада як власник позбавлена права користуватись земельною ділянкою через протиправну поведінку відповідача. На підставі наведеного просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської міської ради кошти в сумі 16 505,69 грн та 1 762 грн судового збору.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 березня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської міської ради кошти за користування земельною ділянкою в сумі 16 505,69 грн за період з 19.11.2014 року по 02.11.2017 року та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 762 грн.

ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої використанням землі без правовстановлюючих документів, однак суд першої інстанції самостійно змінив предмет та підставу позову і стягнув з нього кошти за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів в якості майна, набутого ним без достатніх правових підстав. Однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про зміну предмету чи підстави позову чи клопотання про вихід за межі позовних вимог.

Апелянт зсилається на норми Земельного кодексу України та вважає, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Земельна ділянка, площею 0,0515 га, була зареєстрована у Державному земельному кадастрі 08.02.2016. Також технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі не затверджена Івано-Франківською міською радою. Оскільки станом на період з 19.11.2014 по 02.11.2017 земельна ділянка не була сформована, державна реєстрації права власності на неї не була здійснена, Івано- Франківська міська рада не мала об`єктивної можливості передати її в оренду та отримувати дохід у вигляді орендної плати, а до ОСОБА_1 не перейшло право користування від попереднього власника гаражів.

Судом не враховано всіх обставин справи, а Івано-Франківська міська рада нарахувала збитки з урахування інформації про нормативно-грошову оцінку, яка визначена Листом ГУ Держгеокадастру в Івано- Франківській області від 26.09.2017. Таким чином, суд першої інстанції безпідставно визнав позовні вимоги Івано-Франківської міської ради доведеними, не перевіривши відповідність визначення розміру орендної плати за земельну ділянку встановленому розміру нормативної грошової оцінки.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким у позові відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до статей 125 та 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При цьому, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі" від 06.10.1998 з наступними змінами (далі -Закон № 161-XIV).

Судом встановлено, що актом № 106 обстеження земельної ділянки від 03 липня 2017 року встановлено, що повідомлення про проведення обстеження в період з 12.06.2017 по 22.06.2017 направлялось землекористувачу рекомендованим листом № 463/34.3-02/35в (а.с.10-11).

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником адміністративно-виробничих приміщень та гаражів за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 .

Складовими частина зазначеного об`єкта нерухомого майна є: адміністративно-виробничі приміщення, літ. А, загальною площею 544,5кв.м.; виробничі приміщення, літ Б, загальною площею 1042,8кв.м.; гаражі № 4,5, літ В, загальною площею 105,3кв.м.; гаражі № 6,7,8, літ. Г, загальною площею 89,1ев.м. Загальна площа нерухомого майна складає 1781,7кв.м. (100/100); 89,1кв.м. (площа гаражів № 6,7,8) складає 5/100 часток. Відповідно до даних з реєстру речових прав на нерухоме майно право власності 5/100 часток зазначеного об`єкта нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_1 19.11.2014 року.

Відповідно до інформації наданої відділом у м. Івано-Франківську Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на замовлення ОСОБА_1 . виготовлено ПП «Західземпроект», на підставі якої земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі.

В Департаменті комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради відсутня інформація про наявність документів на право користування обстежуваною ділянкою, зокрема що стосується укладеного (діючого) договору оренди.

Відповідно до інформації ДПІ м. Івано-Франківська ОСОБА_1 протягом 2015-2017 років декларує сплату за землю під приміщеннями: виробничі приміщення, літ. Б, площею 1042,8кв.м.; гаражі № 4,5, літ. В, площею 105,3кв.м.; гаражі № 6,7,8, літ. Г, площею 89,1кв.м. Разом 0,12372га. 2015 рік - 7612,12грн., 2016 рік - 16142,12грн., 2017 рік - 17110,0грн.Сплачено за 2015 рік - 9516,59грн., 2016 рік - 19497,89грн.

Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради 03.07.2017 року на адресу відповідача було надіслано клопотання з вимогою укласти договір оренди земельної ділянки та здійснення плати за користування земельною ділянкою за минулий період з розрахунку договору оренди, який мав бути укладений на час користування (а.с.8).

Листами Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради від 23.10.2017 відповідач запрошувався на засідання комісії з визначення та відшкодування територіальній громаді м. Івано-Франківська збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності з порушенням законодавства для надання пояснень щодо оформлення права землекористування, добровільне відшкодування збитків та вжиття заходів щодо оформлення орендних відносин з міською радою (а.с.15).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 статті 1166 ЦК України встановлено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1,2 статті 1212 ЦК України особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Про це, зокрема, зазначено у висновку, сформульованому Верховним Судом України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13).

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 922/207/15).

Такі ж правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №629/4628/16-ц.

З інформації ДПІ м. Івано-Франківська вбачається, що ОСОБА_1 протягом 2015-2017 років декларує сплату за землю під приміщеннями: виробничі приміщення, літ. Б, площею 1042,8кв.м.; гаражі № 4,5, літ. В, площею 105,3кв.м.; гаражі № 6,7,8, літ. Г, площею 89,1кв.м. Разом 0,12372га. 2015 рік - 7612,12грн., 2016 рік - 16142,12грн., 2017 рік - 17110,0грн.Сплачено за 2015 рік - 9516,59грн., 2016 рік - 19497,89грн.

Відповідно до Акту про визначення збитків власнику землі від 02.11.2017 (а.с.20-21), затвердженого рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 30.11.2017 № 1073 та розрахунку збитків заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності з порушенням законодавства, використання суб`єктом господарювання, сума недоодержаного територіальною громадою м. Івано-Франківська доходу визначається збитками, які нанесені міській раді за час фактичного використання земельної ділянки ОСОБА_1 (інд.к. НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 з становить 16 505,69 грн. Крім того, зазначено, що згідно інформації ДПІ у м. Івано-Франківську ОСОБА_1 за користування вказаною земельною ділянкою в 2015-2017 роках декларував у формі земельного податку і сплатив 29 014,48 грн.

Суд першої інстанції обґрунтованого прийшов до висновку, що з ОСОБА_1 , як користувача земельної ділянки, слід стягнути на користь Івано-Франківської міської ради, як власника земельної ділянки, кошти за користування земельною ділянкою в розмірі 16 505,69 грн за період з 19.11.2014 по 02.11.2017.

Судом враховано всі обставин справи, перевірено відповідність визначення розміру орендної плати за земельну ділянку встановлено вірний розмір стягнення за її користування.

Доводи апелянта про те, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї не заслуговують на увагу, оскільки власником даної земельної ділянки є саме міська рада, до якої має звернутися відповідач для належного оформлення права на користування нею.

Апеляційний суд приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості рішення суду і підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 19 березня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 червня 2019 року.

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк