Справа № 503/686/19
Провадження № 2/503/521/19
УХВАЛА

19 квітня 2019 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Сердюк Б.С., перевіривши відповідність позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Подана до суду позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України та підлягає залишенню без руху, оскільки позивачем не зазначені відомості, необхідні для правильного вирішення спору так як порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей.

Згідно з ч. 2 і 3 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право", подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами.

Відповідно до ч. 1 ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (ч. 2 ст. 28 ЦПК України).

Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні (ч. 10 ст. 28 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону.

Відповідно до ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Статтею 5 договору між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Туніською Республікою про правову допомогу у цивільних та кримінальних справах від 26.06.1984 року визначено, що Договірні Сторони зобов`язуються оформляти юридичну документацію і документи, що підлягають передачі при наданні правової допомоги на підставі цього Договору, відповідно до положеннями свого внутрішнього законодавства, супроводжуючи їх посвідченим компетентними органами перекладом на мову іншої Договірної Сторони.

Частиною 3 статті 6 вищевказаного Договору передбачено, якщо документи складені не на мові запитуваної Договірної Сторони і не забезпечені засвідченим перекладом на цю мову, запитувана установа передає документи одержувачеві, лише якщо він згоден добровільно їх прийняти.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

Враховуючи наведене, для усунення недоліків позивачу слід подати до суду виправлену позовну заяву в якій зазначити відомості про наявність або відсутність угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність даної справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам, зазначити місцезнаходження майна відповідача чи останнє відоме зареєстроване його місце проживання або перебування на території України.

Крім того, разом із наданням вищезазначених документів, позивачу слід подати посвідчений компетентними органами переклад на арабську мову позовної заяви з додатками.

Керуючись ст.ст. 185, 258 - 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Визначити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали.

Копію ухвали надіслати позивачу та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків позовної заяви у встановлений суддею строк, вона буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Б.С. Сердюк