Єдиний унікальний номер 725/5032/18
Номер провадження 2/725/821/18
18.02.2019 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Федіної А.В.,
за участю секретяра судового засідання ОСОБА_1,
та представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом за позовом ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку, -
У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором від 08.11.2006 року №504, між нею та позивачем 08.11.2006 року було укладено договір іпотеки відповідно до умов якого іпотекодавець ОСОБА_3 передала в іпотеку банку квартиру за адресою м. Чернівці, вул. Петровича Якоба, 13/4 (колишня назва вул. Ломоносова), яка придбана за кредитні кошти.
Вказував на те, що позивальник належним чином своїх зобовязань за кредитним договором не виконала, у звязку з чим банком звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса від 23.04.2009 року, який перебуває на виконанні в Першому ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області. В ході вчинення виконавчих дій, боржник оскаржувала як виконавчий напис так і дії державного виконавця, проте в задоволенні її позовної заяви та скарг було відмовлено.
В ході вчинення виконавчих дій було встановлено, що відповідач та її малолітня донька ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживають тривалий час, оскільки у квартирі близько восьми останніх років фактично проживають квартиранти, проте відповідач та її малолітня донька зареєстровані за вказаною адресою, що перешкоджає державному виконавцю передати предмет іпотеки на реалізацію та як наслідок банк позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки.
Посилався на те, що умовами іпотечного договору, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, передбачено що звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для звільнення житлового приміщення його мешканцями на вимогу іпотекодержателя.
На підстави вище викладеного, просив виселити відповідача ОСОБА_3 та її малолітню доньку ОСОБА_4 з квартири за адресою м.Чернівці, вул. Петровича Якоба, 13/4 із зняттям їх з реєстраційного обліку.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.
Справа слухалась у відсутності відповідача, яка не зявилась в судове засідання незважаючи на те, що належним чином була повідомлена судом про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, а також за адресою, яка вказана нею для направлення судових повісток. Про причини своєї неявки суд не повідомила і не подала відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи.
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила та не направила відзиву, а представник позивача не заперечувала проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення просив врахувати інтереси дитини (а/с 66).
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, судом встановлено, що 08.11.2006 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір за умовами якого остання передала в іпотеку банку квартиру за адресою м. Чернівці, вул. Петровича Якоба (Ломоносова), 13/4 з метою забезпечення виконання зобовязань за договором про іпотечн6ий кредит №504 від 08.11.2006 року (а/с 5-8).
На підставі виконавчого напису нотаріуса від 23.04.2009 року запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою м. Чернівці, вул. Петровича Якоба (Ломоносова), 13/4 та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного майна задовольнити вимоги банку у розмірі 347404,87 грн. (а/с 12).
За змістом ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.
За змістом ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.
Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.
Зі змісту договору про іпотечний кредит №504 від 08.11.2006 року вбачається, що кредит в сумі 350000 грн. був наданий ОСОБА_5 на придбання квартири за адресою м. Чернівці, вул. Петровича Якоба (Ломоносова), 13/4. Відповідно до довідки про цільове використання кредиту від 08.11.2006 року позичальник за рахунок кредитних коштів придбала квартири за вказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу квартири ВЕС №135086 від 08.11.2006 року, вартість квартири 553210 грн. (а/с 9, 16).
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 18 березня 2015 року у справі №6-39цс15, особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), який є предметом іпотеки і який придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положеннями частини другої статті 109 ЖК України постійне житло вказується в рішенні суду. При виселенні з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла в судовому порядку, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надано особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови у задоволенні позову про виселення.
З матеріалів справи вбачається, що 07.08.2018 року позивачем було направлено на адресу відповідача за місцем її реєстрації вимогу про звільнення житлового приміщення, проте така вимога не була вручена ОСОБА_3, оскільки поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою ПАТ «Укрпошта» - «за закінченням терміну зберігання» (а/с 20).
Крім того, судом встановлено, що на підставі вказаного виконавчого напису Першотравневим ВДВС Чернівецького МУЮ 17.06.2009 року відкрито виконавче провадження та в ході вчинення виконавчий дій 17.08.2016 року державним виконавцем складено акт про те, що двері квартири ніхто не відчиняв, при цьому боржник була належним чином повідомленою про час вчинення виконавчий дій. В подальшому, 02.08.2018 року на підставі акт державного виконавця зі слів сусідів встановлено, що ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає та близько восьми років там мешкають квартиранти (а/с 13-15).
При цьому, відповідач та її малолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані за вказаною вище адресою, що підтверджується копією довідки КЖРЕП №9 від 24.07.2018 року та довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Чернівецькій області.
Вважаючи, що факт реєстрації відповідачів у вказаній квартирі перешкоджає банку реалізувати право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки на підставі відповідного виконавчого напису, позивач звернувся до суду з даним позовом та обрав способом захисту своїх прав виселення відповідачів зі зняттям з реєстраційного обліку.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з тим, належними та допустимими доказами позивачем не доведено, що відповідач та її малолітня донька дійсно проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (Ломоносова), 13/4, чим чинять позивачу перешкоди в реалізації його права на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеку, натомість в матеріалах справи наявні докази, які ставлять під сумнів факт проживання відповідача та її доньки за вказаною адресою, зокрема копії актів державного виконавця відповідно до яких ОСОБА_3 за вказаною адресою відсутня та квартирі зі слів сусідів протягом восьми років проживають квартиранти, повернення поштових відправлень адресованих відповідачу з відміткою ПАТ «Укрпошта» - «За закінченням терміну зберігання», а також той факт, що у заяві про відвід головуючої судді відповідач вказала свою поштову адресу, яка відмінна від місця реєстрації.
Таким чином, відсутні підстави для виселення відповідача та її доньки, оскільки їх фактичне проживання за адресою місцезнаходження квартири, що передана в іпотеку не підтверджено належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом.
Крім того, вимога позивача про зняття з реєстраційного обліку відповідача та її доньки не підлягає до задоволенню,враховуючи вище наведене, а також у звязку з тим, що безпосередньо рішення суду про виселення є підставою для вчинення відповідних дій, щодо зняття осіб з реєстраційного обліку компетентними органами відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання».
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 21,24,41,55 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.40 Закону України «Про іпотеку», ст.. 109 ЖК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, -
В задоволені позову ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про виселення з житлового приміщення за адресою м.Чернівці, вул. Петровича Якоба, 13/4 та зняття з реєстраційного обліку відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або в той самий через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлений 22.02.2019 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна