Ухвала

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 760/18364/16-ц

провадження № 61-2792 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_2 ;

відповідачі: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк»;

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва у складі судді Диби О. В. від 07 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Іванової І. В., Мельника Я. С., від 17 січня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р. О., публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, про скасування нотаріальної дії, визнання дій приватного нотаріуса протиправними.

Позовна заява мотивована тим, що 29 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р. О. на підставі дублікату договору іпотеки квартири, укладеного 26 жовтня 2007 року між ним, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк», було посвідчено перехід права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , до банку на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя у договорі іпотеки та внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач вважав, що вищевказані дії приватного нотаріуса є протиправними, а сама нотаріальна дія підлягає скасуванню з допущених при її вчиненні порушень. Зокрема, у листі-вимозі, надісланому йому банком, не зазначено конкретно строків реалізації позасудової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, що свідчить про те, що приватний нотаріус не ознайомився належним чином із договором іпотеки, не взявши до уваги обов`язкову вимогу щодо повідомлення іпотекодавців про перехід права власності до іпотекодержателя.

Крім того, у провадженні Солом'янського районного суду м. Києва знаходяться матеріали справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто банком застосовано процедуру судового звернення стягнення на предмет іпотеки, що виключає відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження про це у договорі.

Також приватний нотаріус вчинив нотаріальну дію з посвідчення права власності на предмет іпотеки, не звернувши уваги на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір споживчого кредиту, наданого в іноземній валюті кредитною установою - резидентом України, тобто на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно положень якого протягом дії закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку».

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд скасувати нотаріальну дію у вигляді посвідчення права власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 ,

яка є предметом договору іпотеки, а також визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р. О. щодо посвідчення за ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на предмет іпотеки - житлову квартиру АДРЕСА_1 з наступним внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що право власності на спірну квартиру перейшло до ПАТ КБ «ПриватБанк» на законних підставах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», тобто приватний нотаріус під час вчинення оспорюваних дій діяв на підставі норм чинного законодавства України, умов договору іпотеки та в межах своєї компетенції.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Київського апеляційного суду від 17 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2018 року - без змін.

Погоджуючись із висновком районного суду, апеляційний суд також вказав, що умовами договору іпотеки квартири від 26 жовтня 2007 року, який укладений між сторонами, передбачено іпотечне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що є підставою для реєстрації за ним права власності на предмет іпотеки. Таким чином, реєстрація права власності на спірне нерухоме майно за ПАТ КБ «ПриватБанк» була здійснена на підставі укладеного договору іпотеки квартири та вимог закону. При цьому положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не було порушено, так як кредит, на забезпечення повернення якого укладено договіріпотеки, було надано для майбутньої підприємницької діяльності, а тому він не є споживчим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Оболонського районного суду м. Києва.

У березні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р. О., ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, про скасування нотаріальної дії, визнання дій приватного нотаріуса протиправними призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до спірних правовідносин не застосовується, так як кредитний договір не є споживчим. Суди не звернули уваги на те, що кредитні кошти були отримані саме задля задоволення власних потреб, а не для здійснення підприємницької діяльності. При цьому кредитний договір був укладений з ОСОБА_4 як фізичною особою, а не як фізичною особою-підприємцем. Отже, положення вищевказаного Закону застосовуються до спірних правовідносин, адже кредитний договір, що укладений з банком, є споживчим. Крім того, судами не надано належної правової оцінки наступним доводам позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 своєї згоди банку на позасудове врегулювання спору не надавали; банк не надав позивачу звіт про оцінку нерухомого майна; оцінка спірної квартири провадилася експертом без виїзду експерта на об'єкт оцінки; банком всупереч умовам договору іпотеки квартири від 26 жовтня 2007 року не було повідомлено власників квартири про перехід права власності; договором іпотеки від 26 жовтня 2007 року не врегульовано порядок та випадки позасудового стягнення на предмет іпотеки; надіслана вимога банку від 17 серпня 2016 року містить неточності у розрахунку кредитної заборгованості. Також суди не звернули уваги на те, що

у матеріалах реєстраційної справи відсутнє рішення про реєстрацію права власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки, що є порушенням положень статті 37 Закону України «Про іпотеку», а також позбавило позивача можливості оскаржити таке рішення у судовому порядку.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи

25 жовтня 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, за умовами якого банком надано позичальнику кредит у розмірі 77 620 доларів США для придбання бізнесу,

а також 7 620 доларів США на сплату страхових платежів, з відповідною подальшою сплатою процентів за користування кредитом та строком повернення до 25 жовтня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 26 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки квартири, за умовами якого останні передали банку в іпотеку належну їм у рівних частках квартиру АДРЕСА_1 .

17 серпня 2016 року у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було надіслано вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором протягом 30 днів з дня отримання вимоги. Зазначалося, що у випадку невиконання вимог про сплату боргу, банк залишає за собою право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження, яке міститься в договорі іпотеки квартири. Вказували на те, що у випадку невиконання своїх зобов`язань по поверненню грошових коштів у встановлений строк, банк вимагає від усіх членів сім`ї та інших мешканців, добровільно звільнити предмет іпотеки.

Зазначена вимога була отримана позивачем ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 19 серпня 2016 року, що підтверджується відповідними відмітками на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення.

29 серпня 2016 року ОСОБА_4 направив на адресу банку відповідь на лист-вимогу від 17 серпня 2016 року, згідно з якої ОСОБА_4 заперечував правомірність вимоги банку про виселення з предмету іпотеки. Вказував на те, що йому та іншим співвласникам спірної квартири, не запропоновано викупити предмет іпотеки, чим порушено їхні права, та зазначив, що виселення з квартири може відбутися лише на підставі рішення суду.

Протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги банку борг позичальником сплачений не був.

Згідно з звіту про оцінку майна від 16 серпня 2016 року квартира АДРЕСА_1 коштує 712 044 грн.

У зв`язку із невиконанням вимоги про повернення кредитних коштів 29 вересня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р. О. із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки. На підтвердження своїх вимог приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швецю Р. О. було надано заставну серії ПБ № 010073 з підписами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , нотаріально посвідчений договір іпотеки квартири від 26 жовтня 2007 року, копію письмової вимоги про усунення порушень від 17 серпня 2016 року, повідомлення про вручення письмової вимоги від 19 серпня 2016 року.

29 вересня 2016 року право власності на предмет іпотеки у вигляді квартири АДРЕСА_1 було зареєстровано приватним нотаріусом за ПАТ КБ «ПриватБанк».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі, виходячи з наступного.

Установлено, що для правильного вирішення справи, яка переглядається, необхідно встановити, чи підлягає застосуванню до спірних правовідносин положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Тобто необхідно встановити, чи є звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, примусовим стягненням іпотечного майна без згоди власника.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової

палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року справу

№ 464/8589/15-ц, провадження № 61-10874св18, за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега», ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М., третя особа - відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки, зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду передала справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки вважала, що звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, не є примусовим стягненням іпотечного майна без згоди власника, так як таку згоду іпотекодавцем надано іпотекодержателю шляхом підписання відповідного договору. Разом з тим, колегія суддів виявила процесуальні перешкоди, пов`язані з існуванням іншого висновку щодо застосування норм права

у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятих постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати

Касаційного цивільного суду, а також необхідності у формуванні єдиної правозастосовної практики розгляду судами аналогічних спорів.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Оскільки справа № 464/8589/15-ц, провадження № 61-10874св18, за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега», ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х. М., третя особа - відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки, зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, а у справі, яка переглядається, наявні подібні правовідносини, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, про скасування нотаріальної дії, визнання дій приватного нотаріуса протиправними зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

справи № 464/8589/15-ц за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега», ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни, третя

особа - відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Львівської області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки, зобов`язання вчинити певні дії

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк