ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 травня 2019 року

м. Харків

справа № 644/2393/19

провадження № 22-ц/818/2767/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Новакова Антона Івановича про забезпечення позову до пред`явлення позову у справі за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Харківське автотранспортне підприємство №16363» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2019 року, постановлену під головуванням судді Попової О.В., в залі суду у місті Харкові,

в с т а н о в и в :

02 квітня 2019 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Новакова Антона Івановича звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2019 року заяву задоволено частково, накладено арешт на грошові кошти Товариства з додатковою відповідальністю «Харківське автотранспортне підприємство №16363», що перебувають у його касі, на рахунках у банківських та інших фінансових установах у межах суми (ціни позову) 457 788 грн. 30 коп. В задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з додатковою відповідальністю «Харківське автотранспортне підприємство №16363» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині накладення арешту на грошові кошти апелянта, що перебувають у його касі, на рахунках у банках та інших фінансових установах у межах суми 457 788 грн. 30 коп. Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1921 грн.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, оскільки не містить пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення, що є підставою для повернення заяви. Крім того, відсутні докази існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, дані про особу відповідача, а також не враховано можливість необґрунтованого обмеження прав та інтересів Товариства, та те, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Новакова Антона Івановича надала відзив на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга є необгрунтованою, незаконною та такою, що не підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, має із врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є грошові кошти у розмірі 457 788 грн. 30 коп., що складається із заборгованості відповідача по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану відпустку, грошових виплат за оренду транспортних засобів, які ОСОБА_1 успадкувала після смерті її батька ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 лютого 2019 року (а.с.9).

Як на підставу вжиття заходів забезпечення позову, які ОСОБА_1 просила застосувати до пред`явлення позовної заяви, заявник посилалася на те, що 25 березня 2019 року, відповідно до положень ст. 530 ЦК України, звернулась до ТДВ «Харківське автотранспортне підприємство №16363» з письмовою вимогою про виплату коштів, належних заявнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на загальну суму 457 788 грн. 30 коп. Вважає, що наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки ТДВ «Харківське автотранспортне підприємство №16363» вирішило отримати кредитні кошти під заставу майна - основних засобів, що перебуває на балансі Товариства. При цьому зобов`язання зі сплати грошових коштів на її користь в повному обсязі не виконало. Вказане свідчить про намагання відчуження боржником майна, за рахунок якого може бути виконане можливе рішення суду. Зазначає про відсутність пропозиції щодо зустрічного забезпечення, оскільки накладення арешту на грошові кошти на рахунках Товариства в межах конкретно визначеної суми, не буде втручанням у господарську діяльність Товариства. У зв`язку із невиконанням Товариством зобов`язання зі сплати зазначеної суми, ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову саме до пред`явлення позовної заяви.

Зі змісту заяви про забезпечення позовних вимог убачається, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду із позовними вимогами, що стосуються захисту її прав, а саме стягнення грошових коштів, належних заявнику, як спадкоємцю ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів з огляду на розмір заявлених вимог може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача та ускладнити виконання рішення суду в майбутньому.

Посилання апелянта на те, що заявник в своїй заяві про забезпечення позову не надав суду пропозицій щодо зустрічного забезпечення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки положеннями ст. 154 ЦПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а визначена частиною 3 ст. 154 ЦПК України обов`язковість зустрічного забезпечення має вичерпний характер й правовідносини сторін до вказаного переліку не відносяться.

Отже розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм законодавства та не свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали.

Доводи апелянта про те, що відсутні докази існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, дані про особу відповідача спростовуються вимогами закону, оскільки підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому заходи забезпечення позову, які застосовані судом не перешкоджають господарській діяльності Товариства, оскільки мають тимчасовий характер та є співмірними із заявленими ОСОБА_1 вимогами.

Крім того наразі ухвалою Орджонікіджевського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Харківське автотранспортне підприємство №16363» про стягнення коштів.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Харківське автотранспортне підприємство №16363» - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 29.05.2019 року.