Справа № 628/359/19
Провадження № 2/618/101/19
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, 3-ті особи: служба у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, орган опіки та піклування Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, служба у справах дітей Куп`янської райдержадміністрації, обгрунтовуючи свої вимоги наступним: з травня 2017 року він та ОСОБА_2 проживали разом без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина. Від спільного життя в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З жовтня 2018 року шлюбні відносини між ними припинені та їхня малолітня донька постійно проживає з ним - ОСОБА_1 Під час спільного проживання з відповідачем, вже після народження дитини, відповідач палила у присутності дитини, через що між ними виникали постійні конфлікти, які вкрай негативно впливали на емоційний стан їхньої дитини та її здоров`я. Відповідач не цікавилася життям та розвитком дитини від народження, не приймала участі у її вихованні, не здійснювала догляду, не надавала їй медичний супровід та не виконувала жодних дій зі свого боку щодо прояву любові до дитини, а навпаки могла нанести дитині фізичні ушкодження у той час, коли позивач був відсутній. Підставою для припинення фактичних відносин між ними стало саме нанесення дитині ушкодження здоров`ю внаслідок невиконання батьківських обов`язків. А саме 26 жовтня 2018 року о 22-19 год. ОСОБА_2 ухилилася від виконання обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 150 СК України, по забезпеченню необхідних умов життя, навчання та виховання своєї дитини, залишивши дитину без догляду, що призвело до травмування останньої. Після отримання вказаних тілесних ушкоджень дитина потребувала медичного догляду, у зв`язку з чим позивач разом зі своєю матір`ю доставив дитину на лікування до м. Харкова, а ОСОБА_2 взагалі не цікавилася станом доньки. Майже всі витрати, пов`язані з матеріальним забезпеченням та духовним розвитком дитини під час проживання спільною сім`єю, ніс ОСОБА_1 В зв`язку з тим, що відповідач не має можливості створити належні умови для виховання та розвитку їхньої доньки, просив визначити місце проживання дитини разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених вище, і визначити місце проживання його доньки ОСОБА_3 з ним - батьком, так як це буде відповідати інтересам дитини, яка в даний час проживає з ним і забезпечена всім необхідним.Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, не повідомивши про причини неявки. Вона про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення останній поштового відправлення, яке отримано 14.05.2019 нею особисто. При цьому від ОСОБА_2 до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, клопотання про відкладення судового розгляду не заявлялося.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подала відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Дворічанської РДА - Кисільов О. А.в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вважав за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_4 з батьком - позивачем по справі, оскільки він має для цього всі необхідні умови, забезпечений житлом, матеріально, приділяє належну увагу вихованню доньки, з ним дитина почуває себе комфортно. При цьому пояснив, що сама ОСОБА_2 в розмові з ним не заперечувала проти проживання її дитини разом з батьком, оскільки у неї відсутні н6еобхідні умови для її проживання та утримання. Вважав, що визначення місця проживання дитини з батьком відповідатиме інтересам дитини.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Вільшанської сільської ради Дворічанського району Харківської області Мараховський С. В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вважав за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_4 з батьком - позивачем по справі, оскільки він має для цього всі необхідні умови, забезпечений житлом, матеріально, приділяє належну увагу вихованню доньки, з ним дитина почуває себе комфортно. Натомість у ОСОБА_2 відсутні необхідні умови для її проживання та утримання. Вважав, що визначення місця проживання дитини з батьком відповідатиме інтересам дитини.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Куп`янської РДА Діденкова Л. І. в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила справу розглянути за відсутності представника служби у справах дітей Куп`янської РДА, та під час ухвалення рішення покладалася на розсуд суду.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно з повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01 червня 2018 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком значиться ОСОБА_1 - позивач по справі, матір`ю - ОСОБА_2 - відповідач по справі.
На даний час мати та батько дитини проживають окремо.
Згідно з довідками-характеристиками від 10.04.2019 № 02-20/260 та від 13.05.2019 № 02-30/360, виданими Вільшанською сільською радою Дворічанського району Харківської області, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 разом зі своєю донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю ОСОБА_5 та вітчимом ОСОБА_6 Характеризується з позитивної сторони, працює газоелектрозварником в тракторній бригаді ПСП «Вільшанське» Дворічанського району Харківської області. За час проживання на території сільської ради зарекомендував себе з позитивного боку.
Згідно з довідкою-характеристикою від 10.04.2019 № 02-20/259, виданою Вільшанською сільською радою Дворічанського району Харківської області, ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації в домоволодінні ОСОБА_7 За місцем проживання характеризується посередньо, не працює. Як пояснив у судовому засіданні Вільшанський сільський голова ОСОБА_8 , на даний час ОСОБА_2 на території Вільшанської сільської ради не зареєстрована і не проживає, місце її перебування невідоме.
Згідно з характеристикою від 02.05.2019 № 308, виданою ПСП «Вільшанське» Дворічанського району Харківської області, ОСОБА_1 з 12.12.2018 працює зварювальником в тракторній бригаді ПСП «Вільшанське» Дворічанського району Харківської області. За час роботи зарекомендував себе як добрий та доброзичливий робітник, що старанно виконує завдання, отримане від керівництва. В колективі знайшов спільну мову, користується авторитетом. Правила охорони праці та техніки безпеки не порушує. В побуті скромний.
Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 01.04.2019 домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає та зареєстрований ОСОБА_7 , з яким тимчасово проживала ОСОБА_2 без реєстрації, на час перевірки умови для проживання, де мешкає мати, для малолітньої дитини не створені. Санітарний стан будинку задовільний, в будинку тепло, прибрано. Доглядається земельна ділянка, в господарстві утримується ВРХ, птиця.
Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов домоволодіння ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , в будинку підтримується належний порядок, забезпечується тепловий режим, є куточок немовляти, будинок укомплектований необхідними меблями. Доглядається земельна ділянка, є підсобне господарство. Дитина ОСОБА_3 з дня народження проживає з батьком. Ставлення батька до дитини добре. ОСОБА_10 разом з матір`ю та бабусею доглядають за дитиною, вони піклуються про її здоров`я, добробут, матеріальне забезпечення, забезпечують належний санітарний стан в приміщенні. Комісія вважала, що створені належні умови для проживання малолітньої дитини.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснили, що відповідач не цікавиться життям та розвитком дитини від народження, не приймає участі у її вихованні, не здійснює належного догляду. Залишала дитину без догляду, що призвело до травмування останньої, а саме перелому ключиці, при цьому не надавала їй медичного супроводу. Дитина ОСОБА_3 з дня народження проживає з батьком. Ставлення батька до дитини добре, він разом з матір`ю та бабусею доглядають за дитиною, піклуються про неї.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно з висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Вільшанської сільської ради щодо визначення місця проживання дитини, батько дитини ОСОБА_1 має стабільний самостійний дохід, за рахунок якого має можливість забезпечити гідний рівень як свого життя так і дитини, у доньки є власний куточок, що дає можливість в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, чого позбавлена здійснити мати дівчинки. Проживання з батьком відповідатиме інтересам дитини, сприятиме належним умовам її проживання, гармонійному розвитку та вихованню. ОСОБА_1 ніяким чином не збирається чинити перешкоди щодо спілкування ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3. Орган опіки та піклування Вільшанської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її батьком ОСОБА_1 .
Згідно з висновком органу опіки та піклування Дворічанської районної державної адміністрації від 23.05.2019 № 01-51/1277, дитина повинна проживати у сімейному колі, де перевага надається взаємоповазі, доброзичливості, взаємодопомозі, де дитині спокійніше, де вона отримує щиру любов і підтримку. Комісія з питань захисту прав дітей Дворічанської РДА вважає за доцільне проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 .
За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.
У частині першій статті 3 вказаної Конвенції закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.
Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Натомість, національне сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір`ю.
В судовому засіданні було встановлено і позивачем ОСОБА_1 - батьком дитини доведено обставини неможливості проживання дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - відповідачкою ОСОБА_2
Так, остання не має постійного місця проживання, місця реєстрації та місця роботи, не має джерела існування, безвідповідальна та не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки, зовсім не піклується про неї, не забезпечує її матеріально, не приймає участі у її вихованні та утриманні,залишала дитину без догляду, що призвело до травмування останньої. Ці та інші обставини становлять реальну загрозу життю та здоров`ю дитини.
Натомість, як було встановлено в цьому ж судовому засіданні і доведено позивачем, батько дитини - позивач ОСОБА_1 постійно піклується про дитину, бере участь у її духовному та фізичному розвиткові; має постійне місце проживання та роботи, отримує стабільний щомісячний дохід, позитивно характеризується за місцем проживання і за місцем роботи. Крім того, позивач має підсобне господарство, матеріально забезпечує доньку всім необхідним, займається її вихованням, створює для неї комфортні умови життя. За бажанням відповідачки батько не заперечує щодо спілкування дитини з матір`ю
Тобто, ОСОБА_1 як батько в повній мірі забезпечує інтереси своєї дитини.
Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 буде краще проживати з батьком ніж з матір`ю, і визначення місця проживання дитини саме з батьком буде відповідати інтересам самої дитини, оскільки саме з ним вона буде рости під опікою і відповідальністю, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Цей висновок беззастережно узгоджується з відповідними висновкамиоргану опіки та піклування Вільшанської сільської ради та служби у справах дітей Дворічанської РДА, викладеними як в судовому засіданні так і у відповідних письмових висновках, наданих до суду.
Крім того, дана позиція відповідає висновку щодо застосування відповідних норм права, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, у якій Суд, зокрема, зазначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Декларація прав дитини від 20.11.1959 не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.
Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги.
Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються.
За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, вислухавши пояснення і висновки представників служби у справах дітей, органу опіки та піклування, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази як кожен окремо так і в сукупності, виходячи з інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись ч. ч. 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, ст. ст. 19, 141, 150, 157, 161 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280 - 289, 352, 354, п. 15.5) розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -
Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складене - 28 травня 2019 року.
Суддя Є. А. Рябоконь