КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

26 червня 2019 року місто Київ

справа № 752/12314/18

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Колдіної О.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту раку, третя особа: Первинна профспілкова організація Національного інституту ракупро поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Не погоджуючись частково з вказаним рішенням суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2. 29 травня 2019 року подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що повний текст оскаржуваного рішення позивач отримала лише 20 травня 2019 року.

А тому, просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки він пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з журналу судового засідання від 09 квітня 2019 року представник позивача була присутня при проголошенні вступної та резолютивної частини рішення суду (а.с.149).

Оскаржуване рішення дати складання повного тексту не містить.

Згідно супровідного листа від 19 квітня 2019 року Голосіївським районним судом міста Києва позивачу було направлено копію рішення суду від 09 квітня 2019 року, проте матеріали справи не містять відомостей про отримання останньою копії рішення.

В апеляційній скарзі представник позивач вказувала на те, що позивач отримала оскаржуване рішення лише 20 травня 2019 року.

Апеляційна скарга подана представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду першої інстанції 29 травня 2019 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.129 Конституції України про забезпечення права на апеляційний перегляд справи, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України прихожу до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, а тому вважаю, що строк підлягає поновленню.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду Київським апеляційним судом, виходячи з наступного.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , звертаючись до суду з апеляційною скаргою вказувала, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Проте, вважаю дане посилання необгрунтованим, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила:

поновити їїна посаді начальника господарського відділу Національного інституту раку або на аналогічній посаді у разі зміни штатного розпису з 15 травня 2018 року;

стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу;

стягнути з відповідача компенсацію в розмірі шестимісячного середнього заробітку;

стягнути з відповідача на її користь заподіяну моральнушкодув розмірі 5000 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила рішення Голосіївського районного суду містаКиєва від 09 квітня 2019 року у частині стягнення з Національного інституту раку на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 89073,38 грн.без врахування податків та зборів; у частині відмови у стягненні з Національного інституту раку на користь ОСОБА_1 компенсації у розмірі шестимісячного середнього заробітку та у частині відмови у стягненні з Національного інституту раку на користь позивач моральної шкоди у розмірі 5000 грн. скасувати та прийняти у скасованих частинах нове рішення, яким:

стягнути з Національного інституту раку на корить ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3652019,88 грн.(без врахування податків і зборів);

стягнути з Національного інституту раку на корить ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 1939125,60 грн.;

стягнути з Національного інституту раку на корить ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Так, в преамбулі до Закону України «Про судовий збір» зазначається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Перелік осіб, які мають пільги по сплаті судового збору, визначений в статті 5 цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з тим, ОСОБА_4 при пред`явленні позову були заявлені, зокрема, вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації тавідшкодування моральної шкоди, за які вона не звільнена від сплати судового збору.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця тане входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такіправовівисновкимістяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18)та ухвалах Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі №505/3097/17, від 28 лютого 2019 року у справі №442/2603/18, від 05 березня 2019 року у справі № 554/7844/18, від 21 березня 2019 року у справах №341/437/18, №544/528/18-ц, від 07 червня 2019 року у справі №755/14829/18, від 12 червня 2019 року у справі №759/10039/18.

При цьому позивач також заявляє вимогу про стягнення компенсації в розмірі шестимісячного середнього заробітку, що не є заробітною платою, тому вказані позовні вимоги підлягають оплаті судовим збором, як при пред'явлені позову, так і при подачі апеляційної скарги.

За таких обставин, з урахуванням позовних вимог, ОСОБА_4 повинна сплатити судовий збір за апеляційне оскарження судовогорішенняу частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди.

Згідно з п.3 ч.4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час вчинення процесуальної дії) за подання до суду позовної заяви майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8810).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до роз`яснень викладених в п.13Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 рокуякщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог. При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Виходячи з вищевикладеного та беручи до уваги розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації, яку просить стягнути позивач з відповідача апелянту необхідно було сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення компенсації в розмірі 13215 грн. (8810 грн.*150%) та за вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1057,20 грн. (704,80 грн.*150%), а всього 14272,20 грн.

Проте, представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги не сплачено судовий збір за подання вказаної апеляційної скарги.

Виходячи з вищевикладеного, апелянту необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 14272,20 грн. на реквізити: отримувач коштів - УК у Солом. р-ні/Соломян. р-н/22030101, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок: 0024, МФО банку отримувача: 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, код класифікації доходів бюджету: 22030101 та надати до Київського апеляційного суду оригінал квитанції про оплату судового збору.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.127, 185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Поновити представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Колдіної О.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту раку, третя особа: Первинна профспілкова організація Національного інституту раку про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі не виконання вимог ухвали у визначений строк скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Борисова О.В.