Справа № 297/295/16-ц
У Х В А Л А

16 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

з участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2016 року та апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Мензак Юлій Юлійович, на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2018 року, головуючий суддя Ільтьо І.І., у справі за поданням головного державного виконавця Берегівського районного відділу державної виконавчої служби Шеверя В.Й. про визначення частки майна боржника , -

встановив:

У серпні 2016 року головний державний виконавець Берегівського районного відділу державної виконавчої служби Шеверя В.Й. звернувся до суду з поданням в якому просив визначити частку майна боржниці ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в Ѕ частині нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна:5874279), яким вона володіє спільно з її чоловіком ОСОБА_5 на підставі договору купівлі - продажу №3-4443 від 23.10.1998 року, зареєстрованого 16.08.2004 року.

Подання мотивовано тим, що що на примусовому виконанні у відділі ДВС Берегівського РУЮ перебуває виконавче провадження №51070925 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого 05.05.2016року Берегівським районним судом про стягнення із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 заборгованості в розмірі 496596 гривень. 11.05.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої вручено боржниці під розписку 11.05.2016 року та надано термін до 18.05.2016 року для самостійного виконання судового рішення.

У зв`язку з невиконанням боржницею судового рішення, 18.05.2016 року винесено постанову ВП № 51070925 про арешт всього майна боржника, копії постанови надіслано сторонам виконавчого провадження та у відповідні установи та організації.

Під час проведених виконавчих дій було встановлено, що за боржницею зареєстровано транспортний засіб марки Дейво Матіз № НОМЕР_2, який за місцем проживання боржниці не виявлено. 09.08.2016 року винесено постанову про розшук майна боржника, якою зазначений транспортний засіб оголошено у розшук, копію постанови надіслано сторонам виконавчого провадження та до Управління превентивної роботи Головного управління Національної поліції у Закарпатській області.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 63749909 від 19.07.2016 року встановлено, що за чоловіком боржниці ОСОБА_5 зареєстровано на праві спільної часткової власності Ѕ частина нежитлової будівлі, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

01.08.2016 року до Берегівського РВДВС надійшло клопотання від стягувача ОСОБА_6 про звернення до суду про визначення частки майна боржника у майні, яким вона володіє спільно з іншими особами.

Оскільки божниця ОСОБА_4 з 27.02.1993 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_5 має на праві спільної часткової власності нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням, яке просив задовольнити.

Ухвалою Берегівського районного суду від 30 вересня 2016 року подання державного виконавця задоволено. Визнано нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що належить їм на праві власності у рівних частках. Виділено 1/2 частку ОСОБА_4 із спільного майна подружжя, а саме нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою звернення на неї стягнення в рамках виконавчого провадження №51070925.

Ухвалою Берегівського районного суду від 12 жовтня 2018 року виправлено допущену описку у резолютивній частині ухвали Берегівського районного суду від 30 вересня 2016 року у цивільній справі за поданням головного державного виконавця відділу ДВС Берегівського РУЮ Шеверя В. Й. про виділення частки майна боржника у спільній власності подружжя . Викладено резолютивну частину ухвали суду наступним чином: визнати Ѕ частини нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що належить їм на праві власності у рівних частках; виділити 1/4 частку ОСОБА_4 із спільного майна подружжя, а саме Ѕ частини нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою звернення на неї стягнення в рамках виконавчого провадження №51070925.

На ухвалу Берегівського районного суду від 30 вересня 2016 року подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як особами, які не брали участі у справі. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять дану ухвалу скасувати, в заявленому поданні державного виконавця відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вони є співвласниками вказаної нежитлової будівлі, кожний в ј частині, однак оскаржуваною ухвалою їх виключено із числа співвласників даного об`єкту і таким чином порушено їх право власності.

На ухвалу Берегівського районного суду від 12 жовтня 2018 року подано апеляційну скаргу ОСОБА_3 , як особа, яка не брала участі у справі. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить дану ухвалу суду скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою у виправленні описки відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_5 володів Ѕ частиною нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , а тому його дружина мала права на ј спірного майна, а не на Ѕ про яку зазначено в оскаржуваній ухвалі; на даний час він ( ОСОБА_3 ) та ОСОБА_7 є співвласником спірного нерухомого майна

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Берегівського районного суду від 12 жовтня 2018 року відмовити, посилаючись на її законність та необґрунтованість.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає, що апеляційне провадження за апеляційними скаргами підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ст.18 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, рішення ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Матеріалами справи встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Берегівського РУЮ від 11.05.2016 року №51070925 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №297/295/16 виданого 05.05.2016 року Берегівським районним судом про стягнення із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 заборгованості в розмірі 496596 гривень. Боржнику надано строк для самостійного виконання постанови до 18.05.2016 року, та зазначено, що у разі невиконання виконавчого документа у наданий для самостійного виконання строк його буде виконано у примусовому порядку із стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій (а.с. 113).

18.05.2016 року державним виконавцем винесено постанову ВП № 51070925 про арешт всього майна боржника (а.с. 115).

09.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, якою транспортний засіб марки Дейво Матіз НОМЕР_2 оголошено у розшук (а.с. 116).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №63749909 від 19.07.2016 року, сформованої на підставі пошуку через веб-сайт ОСОБА_5 належить на праві спільної часткової власності нежитлова будівля, частка власності 1/2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , придбана на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.1998 року , посвідченого Берегівською держнотконторою (а.с. 120-122).

Згідно повідомлення Берегівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 16.08.2016 року ОСОБА_5 з перебуває у шлюбі з боржником ОСОБА_4 з 27.02.1993 року

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка в майні, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, є рівними.

З врахуванням наведеного судом першої інстанції правильно встановлено, що Ѕ частка нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана подружжям ОСОБА_4 в період шлюбу на підставі договору купівлі - продажу від 23.10.1998 року, є об`єктом права спільної сумісної власності, і боржнику ОСОБА_4 належить половина з даної частки - ј частина.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент звернення державного виконавця з поданням, у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України, в редакції на момент розгляду судом першої інстанції подання, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є першкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд першої інстанції, виходячи з вище зазначених обставин справи та вимог закону, а також з того, що боржник не виконує рішення суду, обґрунтовано ухвалою від 30.09.2016 року задовольнив подане клопотання державного виконавця про визначення частки майна боржника ОСОБА_4 у спільній сумісній власності подружжя, однак в резолютивній частині даної ухвали допустив описку, яку, на виконання ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 30.08.2018 року, ухвалою від 12 жовтня 2018 року виправив, правильно зазначивши частку боржника ОСОБА_4 у вказаному спільному майні подружжя в ј частині.

З врахуванням наведеного, безпідставними є доводи апелянтів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що оскаржуваною ухвалою від 30.09.2016 року їх як співвласників вказаної нежитлової будівлі, кожний в ј частині, виключено із числа співвласників даного об`єкту і порушено їх право власності, оскільки в оскаржуваній судом першої інстанції виправлено допущено описку щодо розміру частки боржника ОСОБА_4 і таким чином судом при розгляді подання державного виконавця не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки даних апелянтів.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу суду першої інстанції від 12.10.2018 року, якою виправлено описку в ухвалі суду від 30.09.2016 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

В п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених в судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Ухвала суду про виправлення описки від 12.10.2018 року не змінює суть ухвали від 30.09.2016 року у даній справі, не впливає на її зміст та правовідносини сторін станом на 30.09.2016 року, а лише усуває неточності в розмірі частки боржника у праві спільної сумісної власності на майно, на яке може бути звернуто стягнення, а тому не може впливати на права інших осіб, які не є учасниками справи та виконавчого провадження.

На момент звернення до суду державного виконавця з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_4 , розгляду даного подання та постановлення судом ухвали від 30.09.2016 року, якою визначено частку майна боржника ОСОБА_4 , апелянт ОСОБА_3 (син боржника), не був власником майна, з якого виділялася частка боржника і не був учасником спірних правовідносин, а тому судом не вирішувалося питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

З врахуванням наведеного, ухвалою про виправлення описки від 12.10.2018року в ухвалі від 30.09.2016 року не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки апелянта ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 п.3, ч.2 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

За наведених обставин апеляційне провадження за поданними апеляційними скаргами підлягає закриттю.

Керуючись ч.1 п.3, ч.2 ст. 362 ,ст.381 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2016 року закрити.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Мензак Юлій Юлійович на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2018 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 21 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: