Справа № 161/2609/18 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/392/19 Категорія: 39 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Концевич Я.О.,

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Курти Наталії Володимирівни про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Луцької міської ради, ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Курти Н.В. про визнання права власності на спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що у ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , який був рідним братом її діда ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме - житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що вона з 2000 року проживала у вказаному будинку разом з ОСОБА_4 та його сином ОСОБА_6 . При цьому, вони вели спільне господарство, побут, вона готувала їжу, обробляла земельну ділянку.

Вказує, що у ІНФОРМАЦІЯ_4 вони разом з ОСОБА_7 похоронили ОСОБА_4 , а у ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дядько - ОСОБА_7 .

Після смерті останнього вона залишилась єдиним спадкоємцем на спадкове майно покійного ОСОБА_4 , як спадкоємець 5 черги по закону, у зв`язку з чим, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно після, а саме - житловий будинок в АДРЕСА_1 .

В ході розгляду справи позивач позовні вимоги змінила та збільшила, вказавши, що при пред`явленні позову вона не володіла інформацією про наявність інших спадкоємців і оскільки в судовому засіданні було з`ясовано, що на спадкове майно, а саме: житловий будинок в АДРЕСА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом іншому спадкоємцю - ОСОБА_3 , про існування якого їй раніше не було відомо, а тому просить визнати його частково недійсним.

Вважає, що вона має право на спадкування за законом на 1/2 частину спадкового майна, у зв`язку з чим, просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 29.05.2018 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Куртою Н.В. - ОСОБА_3 ; визнати за нею та ОСОБА_3 по 1/2 частині спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємцями 5-ї черги, що складається із житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2019 року в задоволені позову в даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції у зв`язку з неповним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відмовляючи в задоволені позову в даній справі суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і беззаперечних доказів того, що вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4

Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи та нормах матеріального права.

До спадкових відносин, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом застосовуються норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини. У даному випадку застосуванню підлягають норми ЦК УРСР в редакції 1963 року

Зокрема статтею 525 ЦК України УРСР передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст.527 ЦК України УРСР).

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті ( ст.529ЦК УРСР).

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) ( ст. 530 529ЦК УРСР).

Згідно з положеннями статей 548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим 31.05.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому.

Померлому ОСОБА_4 належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується актом прийняття в експлуатацію будинковолодіння від 24.10.1960 року (а.с. 15-18), договором про надання і безстрокове користування земельною ділянкою від 10.06.1958 року (а.с. 19-22), випискою з рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 15.12.1957 року (а.с. 39).

Отже, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на вказаний житловий будинок.

При цьому як вбачається з довідки житлово-комунального підприємства №2 від 11.04.2014 року, на день смерті ОСОБА_4 разом із ним був зареєстрований та проживав син - ОСОБА_7 (а.с ).

Проживання ОСОБА_7 разом з батьком ОСОБА_4 на день смерті останнього не заперечувала і сама позивач.

Таким чином після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв його син ОСОБА_7 , який є спадкоємцем першої черги, шляхом спільного проживання із спадкодавцем на день його смерті та фактичним вступом в управління спадковим майном.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом стверджувала, що вона проживала разом з ОСОБА_4 , та прийняла спадщину, як спадкоємиця п`ятої черги.

Позивач та відповідач ОСОБА_3 є племінниками ОСОБА_7 та внучатими племінниками ОСОБА_4

ОСОБА_4 мав брата ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 його син ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_6, який в свою чергу є батьком позивача ОСОБА_1

У ОСОБА_4 була сестра ОСОБА_9 , яка померла, ОСОБА_9 мала сина ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ( а.с.143) та є батьком відповідача ОСОБА_3 , який також є племінником ОСОБА_7 та внучатим племінником ОСОБА_4

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 мав дочку ОСОБА_11 , яка спадщину після смерті батька ОСОБА_4 не прийняла оскільки не проживала з спадкодавцем та не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам.

Таким чином після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв його син ОСОБА_7 , який є спадкоємцем першої черги, а тому позивач не може спадкувати після смерті ОСОБА_4 , як внучата племінниця, оскільки вона не відноситься до спадкоємців першої черги.

Крім того слід зазначити, що відповідно до норм ЦК України УРСР 1963 року , які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, ОСОБА_1 не входила в коло спадкоємців ( п`ята черга), що мали право спадкування після смерті ОСОБА_4 ..

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.( ч. 1 ст. 2 ЦПК України.)

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.( ч. 1 ст. 4 ЦПК України)

З врахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що будь-які законні права та інтереси ОСОБА_1 при відкритті спадщини після смерті ОСОБА_4 не були порушені, а тому не підлягають судовому захисту в обраний нею спосіб.

Докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами і не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: