20.05.2019 Справа № 363/3522/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Чіркова Г.Є.

при секретарі Гавриленко Ю.С.

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ТОВ «Універсальна лізингова компанія «Ленд-ліз» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа - ПАТ «Альфа-Банк» про визнання недійсним правочину про відчуження рухомого майна та витребування його з незаконного володіння,

встановив:

Представник ТОВ «Універсальна лізингова компанія «Ленд-ліз» звернувся до суду із позовом у якому наполягав на визнанні недійсним правочину щодо відчуження ОСОБА_2 транспортного засобу марки BMW, модель 523і, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 на підставі довідки рахунок ААЕ № 044333 від 14.02.2015 року та витребуванні з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна лізингова компанія «Ленд-Ліз» вказаного транспортного засобу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірний транспортний засіб вибув з володіння ТОВ «Альфа Фінанс» в період дії обтяження заставою. ПАТ «Альфа Банк» згоди на відчуження транспортного засобу не давав, а отже вибуття з володіння ТОВ «Альфа Фінанс» транспортного засобу є незаконним та порушило права як ТОВ «Альфа Фінанс» так і заставодержателя ПАТ «Альфа-Банк».

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 подав відзив на позовну заяву у якому наполягав на відмові у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_4 в розумінні вимог ч. 1 ст. 388 ЦК України є добросовісним набувачем, так як не знала та не могла знати, що ОСОБА_3 не мала права відчужувати транспортний засіб. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про те, що транспортний засіб вибув з володіння ТОВ «Альфа Фінанс» не з його волі, що підтверджується довідкою ТОВ «Глобал Авто» № 13 від 12.10.2015 року. Крім того, представник відповідача посилається на те, що ТОВ «УЛК «Ленд-ліз» ніколи не було власником спірного транспортного засобу, оскільки позивачу ніколи не видавалось свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а тому і право власності на нього не виникало.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з викладених у позові обставин.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та наполягав на відмові у задоволенні позову з посиланням на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибули, при цьому будь-яких заперечень на позовну заяву не подавали.

Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув та будь-яких заперечень на позовну заяву не подавав.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

09.09.2011 року між ТОВ «Альфа Фінанс» та ОСОБА_8 укладено договір фінансового лізингу № 100093-4 від 09.09.2011 року, відповідно до умов якого, лізингодавець зобов`язується придбати відповідно до встановлених в цьому договорі лізингоодержувачем умов, транспортний засіб (предмет лізингу) та передати його у володіння, користування та за умов визначених цим договором у власність лізингоодержувачу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти від лізингодавця предмет лізингу, сплачувати йому за користування предметом лізингу протягом строку визначеному цим договором лізингові платежі та викупити предмет лізингу.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, предметом лізингу є транспортний засіб, а саме: автомобіль марки BMW, модель 523і, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , додаткові характеристики якого визначаються лізингоодержувачем в Специфікації, яка є додатком № 2 до Договору та вважається замовленням на придбання лізингодавцем предмету лізингу відповідно до вказівок лізингоодержувача.

Згідно п. 1.2. договору лізингу, вартість предмету лізингу становить 538 661 грн., в тому числі податок на додану вартість 89 776 грн. 83 коп.

Відповідно до п. 1.3. вказаного договору, строк лізингу становить 60 місяців згідно із графіком платежів, що є Додатком № 1 до Договору.

Згідно п. 1.4. договору лізингу, сума авансу по договору складає 294 126 грн.

Відповідно до п. 1.5. вказаного договору, протягом строку дії цього договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі в порядку та строки визначені сторонами у графіку платежів, що є додатком до цього договору. Лізингові платежі підлягають коригуванню відповідно до умов Розділу № 2 Договору.

Згідно п. 1.7. договору лізингу, франшиза (по страхуванню КАСКО) - пошкодження 1%, повне знищення 5%, незаконне заволодіння 5% .

Пунктом 6.12 Розділу № 2 Договору фінансового лізингу «Загальні умови договору фінансового лізингу для фізичних осіб ТОВ «Альфа-фінанс» передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний на вимогу лізингодавця надати останньому предмет лізингу для перевірки його стану та/або для проходження огляду (або Державного технічного огляду) в день, час та місце, вказані лізингодавцем у відповідній вимозі, що направляється останнім в порядку передбаченому договором.

Відповідно до п. 7.4 Розділу № 2 Договору фінансового лізингу «Загальні умови договору фінансового лізингу для фізичних осіб ТОВ «Альфа-фінанс», лізингодавець має право без згоди лізингоодержувача відступити свої права та/або обов`язки за цим договором на користь третьої особи. В разі, якщо відступлення лізингодавцем своїх прав за договором призвело до переходу права власності на предмет лізингу до третьої особи - нового кредитора, даний договір, в тому числі всі права та обов`язки лізингоодержувача, зберігає свою чинність в повному обсязі.

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі) (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

ТОВ «Альфа Фінанс» свої зобов`язання за Договором лізингу виконав, передавши ОСОБА_8 предмет лізингу, про що свідчить Акт № 1 приймання-передачі предмету лізингу від 16.09.2011 року.

Разом з тим, до дати укладення договору, вказаний транспортний засіб придбано Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Фінанс» для передачі його у лізинг за кошти, надані Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та було передано Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Фінанс» в заставу ПАТ «Альфа-Банк», у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, на підставі Договору застави рухомого майна № 801/11 від 09.11.2011 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 47979863 сформованого 30.09.2015 року, автомобіль марки BMW, модель 523і, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , перебував у заставі ПАТ «Альфа-Банк» у період часу з 11.11.2011 року по 09.06.2015 року на підставі Договору застави рухомого майна № 801/11 від 09.11.2011 року про що державним реєстратором внесено запис № 11833651 до вказаного вище реєстру.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва, виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем), виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Після зняття обтяження з автомобіля, 10 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальна лізингова компанія «Ленд-ліз» укладено Договір про відступлення права вимоги № 6888 від 10.06.2015 року, в тому числі і за Договором фінансового лізингу № 100093-4 від 09.09.2011 року, укладеного ТОВ «Альфа Фінанс», в якості Лізингодавця, та ОСОБА_8 , в якості Лізингоодержувача, на користь ТОВ «УЛК «Ленд-ліз».

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чудовським В.А. та зареєстровано в реєстрі за № 6888.

Цього ж дня складено акт про передачу права власності на транспортні засоби, що є предметом договорів фінансового лізингу за договором відступлення права вимоги (цесії) № 6888, у тому числі і на спірний автомобіль за договором лізингу № 100093-4 від 09.09.2011 року.

Відтак, 10.06.2015 року до ТОВ «УЛК «Ленд-ліз» перейшло право власності на предмет лізингу. Предметом лізингу по вказаному договору лізингу виступав транспортний засіб: марки BMW, модель 523і, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , в розумінні вимог ст. 334 ЦК України.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, на адресу ОСОБА_8 10.06.2015 року за вих. № 1519/15/6 направлено повідомлення про відступлення для клієнта.

В свою чергу, позивач, придбавши у власність транспортний засіб звернувся до УДАІ ГУМВС в м. Києві для здійснення реєстрації права власності на транспортний засіб за собою, однак у реєстрації права власності було відмовлено.

29 липня 2015 року УДАІ ГУМВС в м. Києві листом № 10/15554 вх. повідомило ТОВ «УЛК «Ленд- Ліз», що транспортний засіб на підставі довідки-рахунку № ААЕ044333 від 14.02.2015 року виданої ТОВ «Глобал-Авто» перереєстровано на нового власника ОСОБА_2 .

Відповідно до реєстраційних карток відслідковується, що спірний автомобіль тричі відчужено, а саме 14.02.2015 на користь ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку № ААЕ044333 , 25.02.2015 року на користь ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку № ААЕ040969 та 11.04.2015 року на користь ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунок № ААЕ114569 .

30 червня 2016 року Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» винесено рішення, яким було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Фінанс» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за Договором фінансового лізингу № 100093-4 від 09.09.2011 року. Цим рішенням визнано право власності на спірний автомобіль за ТОВ «УЛК «Ленд-Ліз», витребувано у ОСОБА_8 транспортний засіб та передано його власнику ТОВ «УЛК «Ленд-Ліз», а також стягнуто з ОСОБА_8 на користь ТОВ «УЛК «Ленд-Ліз» заборгованість за договором фінансового лізингу № 100093-4 від 09.09.2011 року в сумі 1 053 594 грн. 02 коп.

12 червня 2017 року ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігів скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30.06.2016 року в частині визнання права власності на спірний автомобіль за ТОВ «УЛК «Ленд-Ліз» та витребування від ОСОБА_8 на користь ТОВ «УЛК «Ленд-Ліз» транспортний засіб.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Представником відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 в суді не доведено правомірності набуття відповідачем 11.04.2015 року у власність спірного транспортного засобу. Посилання представника відповідача про те, що позивач ніколи не був власником автомобіля, оскільки йому не видавалось свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вимогах закону не ґрунтується та суперечить ч. 1 ст. 334 ЦК України, оскільки в розумінні цієї норми у ТОВ «УЛК «Ленд-ліз» виникло право власності на автомобіль марки BMW, модель 523і, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 ще 10.06.2015 року після укладання нотаріально посвідченого договору відступлення права вимоги та передачі транспортного засобу, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що при спробі отримати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, позивачеві було відмовлено, оскільки спірний транспортний засіб, без законних на те підстав, тобто під час перебування автомобіля в заставі, без згоди заставодавця та заставодержателя, тричі відчужено на користь відповідачів.

Посилання представника відповідача ОСОБА_4 на довідку ТОВ «Глобал Авто» № 13 від 12.10.2015 року, якою нібито підтверджується факт надання представником товариства 14.02.2015 року згоди на відчуження у власність ОСОБА_2 . спірного автомобіля, у повній мірі спростовується довідкою ТОВ «Альфа Фінанс» б/н від 12.07.2016 року та довідкою АТ «Альфа-Банк» № 1535/БТ-26-б/б від 19.03.2019 року.

Так, згідно довідки ТОВ «Альфа Фінанс» б/н від 12.07.2016 року, товариство підтвердило, що не укладало жодних правочинів з ОСОБА_2 щодо відчуження автомобіля марки BMW, модель 523і, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 та кошти від нього за продаж цього автомобіля на розрахунковий рахунок товариства не надходили.

Відповідно змісту довідки АТ «Альфа-Банк» № 1535/БТ-26-б/б від 19.03.2019 року на розрахункові рахунки ТОВ «Альфа Фінанс» грошові кошти від ОСОБА_2 не надходили.

Відтак, суд відкидає доводи представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 як неспроможні, оскільки такі належними, достатніми та допустимими доказами в суді не підтверджено.

Разом з тим, доводи позивача про відчуження автомобіля, під час зареєстрованого в установленому законом порядку обтяження спірного автомобіля, у виді заборони його відчуження, заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ст. 3 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч. 1 ст. 574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 577 ЦК України, застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наданих суду документів встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 14 вересня 2011 року автомобіль марки BMW, модель 523і, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 належав ТОВ «Альфа Фінанс».

На підставі заяви ОСОБА_2 про перереєстрацію транспортного засобу на нового власника за довідкою-рахунком від 14 лютого 2015 року, зазначений автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку, виданої ТОВ «Глобал-Авто» 14 лютого 2019 року.

Відповідно до пункту 27 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, з подальшими змінами, редакція якого діяла на момент відчуження спірного автомобіля (далі Порядок), транспортні засоби, що придбаваються юридичною особою - лізингодавцем з метою подальшої передачі їх лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, реєструються за лізингодавцем.

Після виконання договору фінансового лізингу транспортні засоби знімаються з обліку відповідно до вимог пункту 42 цього Порядку і реєструються за лізингоодержувачем на підставі зазначеного договору та акта приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 2.

Пунктом 42 Порядку визначено, що транспортний засіб після виконання договору фінансового лізингу знімається з обліку лізингодавцем, при цьому у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку за договором фінансового лізингу".

Матеріалами справи підтверджено, що спірний транспортний засіб, як предмет лізингу, був переданий у користування Окуненку В. І. на підставі договору фінансового лізингу, укладеного з ТОВ «Альфа Фінанс» 09 вересня 2011 року, та акту приймання-передачі предмета лізингу від 16 вересня 2011 року.

ОСОБА_2 не був лізингоодержувачем, а документи, надані суду Регіональним сервісним центром МВС в Київській області, на підставі яких спірних автомобіль був перереєстрований за ОСОБА_2 , не містять інформації про виконання договору фінансового лізингу та про наявність акту приймання-передачі транспортного засобу, як визначено у пункті 42 Порядку.

Відповідно до п. 33 Порядку перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі

отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться.

Для проведення перереєстрації транспортних засобів, зазначених в абзаці другому цього пункту, до підрозділів Державтоінспекції подаються засвідчені підписами сторін, що скріплені печатками, акти приймання-передачі транспортних засобів із зазначенням їх кольору, марки, моделі, року випуску, ідентифікаційних номерів складових частин, а для проведення перереєстрації транспортних засобів у разі їх відчуження - документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, разом із зазначеними актами.

Проте, з матеріалів, наданих суду Регіональним сервісним центром МВС у Київській області, на підставі яких спірних автомобіль був перереєстрований за ОСОБА_2 вбачається, що ТОВ «Альфа Фінанс» не зверталося із заявою про перереєстрацію транспортного засобу, не було надано ОСОБА_2 до Броварського ВРЕР ДАІ в Київській області і акту приймання-передачі транспортного засобу, засвідченого підписом уповноваженої ТОВ «Альфа Фінанс» особи на здійснення вказаної дії.

Згідно довідки ТОВ «Альфа Фінанс» не укладало з ОСОБА_2 договір щодо відчуження автомобіля марки BMW, модель 523і, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 належав ТОВ «Альфа Фінанс».

На підставі викладеного суд доходить висновку, що договір про відступлення прав вимоги (цесії) з переходом права власності на транспортні засоби, що є предметом договорів фінансового лізингу, укладений між ТОВ «Альфа Фінанс» та ТОВ «УЛК «Ленд-Ліз», був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 10 червня 2015 року, тому позивач набув право власності на спірний автомобіль з вказаної дати і має законні підстави заявляти вимоги про його витребування у ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно роз`яснень даних у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених пунктом третім частиною першою статті 388 ЦК.

Судом встановлено, що спірний транспортний засіб вибув з володіння власника (на той час ТОВ «Альфа Фінанс») поза його волею і з порушенням викладених вище норм Закону, без згоди заставодержателя.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Отже, в системному аналізі зазначених норм, суд доходить висновку про недійсність правочину щодо відчуження на користь ОСОБА_2 транспортного засобу марки BMW, модель 523і, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 на підставі довідки рахунок ААЕ № 044333 від 14.02.2015 року, оскільки таке відчуження відбулося під час обтяження транспортного засобу заставою, а також без згоди ТОВ «Альфа Фінанс» так і заставодержателя ПАТ «Альфа-Банк».

За таких обставин відсутня необхідність визнавати недійсним правочин укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відчуження вказаного транспортного засобу на підставі довідок-рахунків, атому необхідно витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна лізингова компанія «Ленд-Ліз» зазначений транспортний засіб.

Відтак, з урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку, що позивач, як правонаступник ТОВ «Альфа Фінанс», по договору лізингу, та як власник вказаного транспортного засобу, зазнав порушення свого права власності на транспортний засіб, у зв`язку з чим порушене право підлягає захисту судом, а тому позов слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Визнати недійсним правочин щодо відчуження ОСОБА_2 транспортного засобу марки BMW, модель 523і, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 на підставі довідки рахунок ААЕ № 044333 від 14.02.2015 року.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна лізингова компанія «Ленд-Ліз» транспортний засіб марки BMW, модель 523і, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 30 травня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ТОВ «Універсальна лізингова компанія «Ленд-ліз», знаходиться за адресою: м . Київ, просп. Степана Бандери, 9, а/с 27, код ЄРДПОУ 31502612.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Третя особа: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, код ЄДРПОУ - 23494714.

Суддя