Провадження № 2/229/743/2019
РІШЕННЯ

іменем України

27 вересня 2019 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря

судового засідання Пивовара В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

третя особа - Служба у справах дітей Дружківської міської ради

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Обґрунтовує свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . В зазначеній квартирі, окрім позивача, зареєстровані її сини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак її сини: ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 не проживають в квартирі з червня 2014 року, а мешкають разом із позивачем у АДРЕСА_2 .

Оскільки відповідачі не проживають за вищевказаною адресою, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але сума виплат за них нараховується, чим об`єктивно порушуються права позивача.

Ухвалою суду від 02 липня 2019 року відкрито провадження у данній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Дружківської міської ради (84205, вул. Соборна буд. 16 м. Дружківка). (а.с.18-19)

В судове засідання позивач не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте її представник надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дружківської міської ради в судове засідання не з`явилась, проте надала заяву про розгляд справи без її участі.

Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність осіб, які не з`явилися.

Заслухавши думку позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 ЦПК України)

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 ЦПК України)

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. (ст.19 ЦПК України)

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).

Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

В цьому будинку, окрім позивача, зареєстровані сини позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 8, 16-17).

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як члени сім`ї позивача-власника квартири по АДРЕСА_3 , були зареєстровані в зазначеному будинку.

Отже під час розгляду даної справи підлягають застосуванню положення ст. 405 ЦК України.

З акту від 05 червня 2019 року, складеного КП «Комсервіс», вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі не проживають з червня 2014 року. (а.с. 9).

Суд вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази в підтвердження того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в спірній квартирі понад встановленого законом одного року без поважних причин.

З висновку органу опіки та піклування Дружківської міської ради, вбачається, що питання про визнання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 20.06.2019 року. Члени комісії прийшли до висновку, що в даній ситуації права дитини не порушуються, однак документів, підтверджуючих наявність житла у Російській Федерації, позивачем не надано. Орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним залишити вирішення зазначеного питання на розсуд суду.

Відповідачі в добровільному порядку вибули з квартири позивача на проживання до іншого міста, відсутні за вказаною адресою без поважних причин більше терміну, визначеного ч.2 ст. 405 ЦК України, а тому суд вважає, що вони втратили право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.Л. Панова

Повний текст рішення складено та підписано 27 вересня 2019 року.

Суддя: Т.Л. Панова