ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2536/19 Справа № 172/317/18 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Фермерського господарства Агрофірма Віктор,

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року по справі за позовом Фермерського господарства Агрофірма Віктор до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю Садове, треті особи Васильківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання недійсним договору оренди землі та про визнання поновленим (продовженим) договору оренди землі, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ФГ Агрофірма Віктор звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ТОВ «Садове» Васильківського району, третя особа Васильківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, в якому з урахуванням уточнених вимог просило визнати недійсним договір оренди землі від 26.04.18 укладений між ТОВ «Садове» та ОСОБА_1, а також визнати поновленим (продовженим) з 01.01.18 по 31.12.24 договір оренди землі від 28.03.07 укладений між ФГ Агрофірма «Віктор» та ОСОБА_1 стосовно спірної земельної ділянки /т.1 а.с. 2-11/.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено /т.2 а.с. 46-49/.

Позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Васильківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області та ТОВ Садове, кожен окремо, звернулись із відзивами на апеляційну скаргу, в яких просять скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини /т.2 а.с. 77-80, 96-103/.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 083553 належить земельна ділянка на території Васильківської селищної ради площею 12,723 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

28 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ФГ «Агрофірма «Віктор» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на пять років, який 22 січня 2008 року зареєстровано у Васильківському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦДЗК» за № 83.

18 травня 2012 року між сторонами укладено додаткову угоду до цього договору якою змінено дані щодо вартості земельної ділянки, орендної плати, доповнено розділами, наявність яких вимагається чинним на час укладення законодавством. Крім того, викладено розділ 2 договору у новій редакції в частині того, що договір укладено на 5 років починаючи з дати державної реєстрації договору оренди земельної ділянки. З урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою, договір оренди є чинним до 31 грудня останнього року оренди. Після закінчення строку договору Орендар, за умови належного виконання обовязків відповідно до умов цього договору, має за інших рівних умов переважне право поновити його на новий строк, або продовжити термін дії договору. Поновлення договору оренди земельної ділянки здійснюється у порядку, визначеному ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Продовження терміну дії договору оренди відбувається у порядку, визначеному діючим законодавством, за умови письмового повідомлення про намір продовжити його дію не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії договору.

Зазначену додаткову угоду зареєстровано у відділі Держкомзему у Васильківському районі Дніпропетровської області 29 грудня 2012 року за № 03236.

За інформацією ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 03 березня 2018 року з урахуванням дати реєстрації додаткової угоди вказаний договір оренди земельної ділянки діє до 30 грудня 2017 року.

Разом з тим, зазначена додаткова угода повязує початок строку дії договору оренди землі від 28 березня 2007 року з датою реєстрації саме цього договору, а не додаткової угоди. Умови додаткової угоди не містять положень про поновлення чи продовження строку дії договору оренди землі. Таким чином, з урахуванням внесених додатковою угодою змін, договір оренди землі від 28 березня 2007, враховуючи дату його державної реєстрації (22 січня 2008 року) діє до 01 квітня 2014 року.

Відповідно до первинних бухгалтерських документів орендодавець протягом строку дії договору оренди землі у повному обсязі отримував визначену договором орендну плату. В тому числі за 2018 рік у звязку з фактичним використанням земельної ділянки позивачем та домовленістю між сторонами.

23 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Садове» укладено договір оренди спірної земельної ділянки строком на 7 років, який за домовленістю сторін розірвано 11 квітня 2018 року.

26 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Садове» укладено договір оренди спірної земельної ділянки строком на 9 років, який зареєстровано 10 травня 2018 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався тим, що договір оренди землі між ФГ «Агрофірма «Віктор» та ОСОБА_1 від 28 березня 2007 року не містить всіх визначених законом обовязкових умов (не зазначено повні дані про обєкт оренди, а саме кадастровий номер та місце розташування земельної ділянки), а також указано строк оренди, який менший ніж мінімальний строк встановлений законом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, вказана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає в позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права оренди земельної ділянки ФГ Агрофірма Віктор вважала договір оренди землі від 28 березня 2007 року продовженим відповідно до приписів ст. 33 Закону України «Про оренду землі», посилаючись на те, що у грудні 2016 року направив орендодавцю лист-повідомлення про поновлення (продовження) договору оренди з додатковою угодою де встановлено положення про те, що угоду укладено на 7 років та не отримав відповідь із запереченнями. При цьому не заперечує факт відсутності реєстрації цієї додаткової угоди у встановленому чинним законодавством порядку.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» /в редакції, яка була чинна на момент укладення та реєстрації оспорюваного договору оренди землі/ до суттєвих умов договору відносилось наступне: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років.

Стаття 6 зазначеного Закону встановлює вимоги щодо обовязкової державної реєстрації право оренди земельної ділянки.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є, в тому числі і умови, що визначені законом як істотні.

Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (ч. 3 ст. 640 ЦК України).

Пунктом 2.1 Договору оренди землі встановлено, що договір оренди земельної ділянки від 28 березня 2007 року укладено на 5 років, додатковою угодою до цього договору від 18 травня 2012 року викладено у новій редакції розділ 2 Договору, в якому зазначено, що договір укладено на 5 років починаючи з дати державної реєстрації договору оренди земельної ділянки. З урахуванням ротації культур, договір є чинним до 31 грудня останнього року оренди.

Отже, додатковою угодою від 18 травня 2012 року строк дії договору оренди земельної ділянки не змінено.

Посилання апелянта про направлення 09 грудня 2016 року ОСОБА_1 листа-повідомлення про продовження договору оренди землі колегія суддів відхиляє, керуючись наступним.

Частинами 2-5 статті 33 Закону передбачено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

З наведених вище вимог Закону та фактичних обставин вбачається, що умови щодо поновлення договору оренди землі, передбачені ч. 2-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» відсутні, оскільки належних і допустимих доказів отримання відповідачкою ОСОБА_1 вказаного листа з проектом додаткової угоди апелянтом не надано, тобто переважне право позивача не порушено. Крім того, додаткова угода не зареєстрована у встановленому чинним законодавством порядку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. ОСОБА_1 цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Фермерського господарства Агрофірма Віктор.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства Агрофірма Віктор залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

ОСОБА_2