ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/878/19 Справа № 191/2811/17 Головуючий у першій інстанції: Матіяш С.К. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» про захист прав споживачів та визнання частково недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ним та ПАТ Банк «Траст» 09.03.2016 року укладено кредитний договір №R111.0065178, за умовами якого ОСОБА_1 отримав споживчий кредит у сумі 12401,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% річних та кінцевим строком повернення до 09.03.2018 року. Згідно п. 5.7 пам`ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «Траст» від 09.03.2016 року, яка є складовою кредитного договору, позичальник сплачує банку щомісячну комісію від початкової суми кредиту розмірі 3,89 %, що становить 482,40 гри. Відповідно до п. 2.6 Заяви про надання кредиту на споживчі цілі від 09.03.2016 року, які є складовою кредитного договору, позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 3,89 %, що становить 482,40 грн. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 09.03.2016 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. У відповідності зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. В силу положень п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Щомісячна сплата за супроводження кредиту є послугою, яку банк здійснює на власну користь за рахунок позивача, що є незаконним. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що положення п. 5.7 Пам`ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «Траст» від 09.03.2016 року та п. 2.6 Заяви про надання кредиту на споживчі цілі від 09.03.2016 року суперечать вимогам діючого законодавства. Тому позивач просив визнати недійсним, встановити нікчемність правочину в частині пункту 5.7 Пам`ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «Траст» від 09 березня 2016 року, яка є складовою кредитного договору №R111.0065178, укладеного 09 березня 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Банк «Траст» та пункту 2.6 Заяви про надання кредиту на споживчі цілі від 09 березня 2016 року, яка є складовою кредитного №R111.0065178, укладеного 09 березня 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Банк «Траст»; зобов`язати ПАТ Банк «Траст» здійснити перерахунок заборгованості за вказаним кредитним договором №R111.0065178 від 09 березня 2016 року, зарахувавши в погашення основної суми боргу сплачену ОСОБА_1 щомісячну комісію за супроводження кредиту за весь час дії вказаного кредитного договору (а.с. 2-5, 29).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2018 року позовні вимоги задоволено частково, встановлено нікчемними пункт 2.6 Заяви про надання кредиту на споживчі цілі від 09 березня 2016 року, яка є складовою кредитного договору №R111.0065178, укладеного 09 березня 2016року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Банк «Траст» та пункт 5.7 Пам`ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «Траст» від 09 березня 2016 року, яка є складовою кредитного договору №R111.0065178, укладеного 09 березня 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Банк «Траст». В іншій частині позовних вимог відмовлено, стягнуто з ПАТ Банк «Траст» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ Банк «Траст», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток ПАТ Банк «Траст» та його представнику Косань О.О. , які долучені до матеріалів справи. Також розміщене відповідне оголошення про слухання справи на веб-сайті судової влади. Судові повістки позивачу направлялись за всіма (трьома) відомими адресами його проживання, однак вони повернулись без вручення адресату. За положеннями ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Від представника ПАТ Банк «Траст» - Косань О.О. надійшла заява від 18.04.2019 року про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скаргиі заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 09 березня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Траст» було укладено кредитний договір на споживчі цілі №R111.0065178, за умовами якого позивач отримав споживчий кредит у сумі 12401,00 грн. строком на 24 місяці з відсотковою ставкою за кредитом 12% річних (а.с. 6).

За змістом п. 2.6 вказаного вище договору (заяви про надання кредиту на споживчі цілі), щомісячна комісія за супроводження кредиту становить 3,89%.

Цього ж дня 09.03.2016 року між сторонами у справі погоджено, шляхом підписання, Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, у пункті 1.4 яких, визначено, зокрема, що даний договір -це змішаний договір, укладений між кредитором та клієнтом в порядку, визначеному статтею 638 ЦК України шляхом акцепту кредитором заяви (оферти), який включає в себе елементи договору банківського рахунку фізичної особи - договору про відкриття поточного рахунку фізичної особи або договору про відкриття поточного рахунку фізичної особи з використанням платіжної картки (в залежності від обраного клієнтом типу рахунку, про що зазначається у заяві) і кредитного договору; договір включає в себе в якості складових та невідємних частин ці Умови надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, Тарифи ПАТ Банк "ТРАСТ" на розрахунково-касове обслуговування поточних рахунків фізичних осіб або Тарифи ПАТ Банк «ТРАСТ» на розрахунково-касове обслуговування поточного рахунку фізичної особи, відкритий для здійснення операцій з застосуванням міжнародних платіжних карток VISA INSTANT (в залежності від обраного Клієнтом типу рахунку, про що зазначається у Заяві), Графік платежів, Розпис сукупної вартості кредиту із зазначенням в ньому реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, Заяву про надання кредиту на споживчі цілі (а.с. 7-9).

Згідно підпунктів 1.6, 1.7, 1.9, 1.23 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі ПАТ Банк «Траст» надано наступне визначення понять:

- пам`ятка - є пам`яткою клієнта про основні параметри % ставка, комісії, пеня, строки, суми кредиту) споживчого кредиту ПАТ Банк «Траст»;

- щомісячна комісія - комісія кредитора за супроводження кредиту клієнта, який надано кредитором, розмір якої визначений у пам`ятці;

- заява - документ, який підписує заявник та який передається ним кредиторові, що містить пропозицію укласти договір, та є невід`ємною частиною договору;

- тарифи РКО - тарифи (R)* на розрахунково-касове обслуговування поточних рахунків фізичних осіб або тарифи ПАТ Банк «Траст» на розрахунково-касове обслуговування поточних рахунків фізичних осіб, відкритий для здійснення операцій із застосуванням міжнародних платіжних карток VISA INSTANT (в залежності від обраного клієнтом типу рахунку, про що зазначається у заяві), які затверджені кредитором і встановлюють розмір і порядок стягнення з клієнта комісій та інших належних до сплати коштів за обслуговування рахунку, та які є невід`ємною частиною договору.

Згідно підпункту 3.3.2 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі ПАТ Банк «Траст» встановлено черговість погашення заборгованості по кредиту клієнта, де до другої черги віднесено суми простроченої щомісячної комісії (за наявності таких), та до шостої черги - суми строкової щомісячної комісії.

Позивачем також підписано Пам`ятку про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «Траст», у пункті 5.7 якої визначено щомісячну комісію від початкової суми кредиту у розмірі 3,89% (а.с.10).

Додатком №1 до кредитного договору №R111.0065178 від 09.03.2016 року погоджено графік погашення заборгованості, який містить таблицю обов`язку сплати ОСОБА_1 в період з 08.04.2016 року по 09.03.2018 року процентів та погашення основної суми боргу не пізніше визначених термінів та розмірів, де визначено, зокрема, комісію у сумі 482,40 грн., яка становить 3,89 % від суми кредиту у розмірі 12401,00 грн. (а.с. 11).

Також між сторонами погоджено Додаток №2 до договору №R111.0065178 від 09.03.2016 року, яким складено Розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, де також зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячна, за період з 08.04.2016 року по 09.03.2018 року, становить 11577,60 грн. (а.с.12).

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір №R111.0065178 від 09.03.2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Траст», є споживчим кредитом, тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, встановлено, зокрема, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За положеннями п. 3 ч. 5 вказаної вище статті до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

За змістом ч. 7 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за супроводження кредиту в розмірі 3,89 % (пункт 2.6 Заяви про надання кредиту на споживчі цілі), банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу (споживачу); враховуючи, що відповідач нараховував таку комісію, що відображено в Графіку погашення кредиту (додаток №1 до кредитного договору) та Розписі сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту (додаток №2 до кредитного договору), що є незаконним; приймаючи також до уваги, що зазначена Заява про надання кредиту на споживчі цілі є складовою кредитного договору, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для визнання недійсним пункту 2.6 Заяви про надання кредиту на споживчі цілі від 09.03.2016 року, яка є складовою кредитного договору №R111.0065178, укладеного 09 березня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ Банк «Траст».

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині вимог про визнання недійсним пункту 5.7, Пам`ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «Траст» від 09.03.2016 року, з посиланням на те, що вказана Пам`ятка є складовою кредитного договору, у зв`язку з наступним.

Як зазначено вище, кредитний договір, укладений між сторонами у справі є змішаним і складається він із Заяви про надання кредиту на споживчі цілі, Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, Тарифів ПАТ Банк «Траст» на розрахунково-касове обслуговування поточних рахунків фізичних осіб, які відкриті при одержанні споживчого кредиту, графіку платежів, розпису сукупної вартості кредиту з зазначенням в ньому реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту (пункт 1.4. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі).

Пам`ятка клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «Траст» від 09.03.2016 року не є складовою частиною кредитного договору, укладеного між сторонами у справі, а тому висновки місцевого суду, що Пам`ятка є правочином в розумінні закону і її пункти на підставі статті 215 ЦК України можуть бути визнані недійсними, є помилковим.

При цьому, пункт 5.7 Пам`ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «Траст», яким проінформовано про необхідність сплати позичальником щомісячної комісії за супроводження кредиту в розмірі 3,89%, відображений у самому кредитному договорі - у пункті 2.6 Заяви про надання кредиту на споживчі цілі, який визнано недійсним.

В задоволенні вимог позовної заяви про зобов`язання ПАТ Банк «Траст» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №R111.0065178 від 09.03.2016 року, шляхом зарахування в рахунок погашення основної суми боргу сплачену ОСОБА_1 щомісячну комісію за супроводження кредиту, необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Положеннями пункту 4 статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Таким чином, умова укладеного між сторонами у справі договору про надання споживчого кредиту щодо сплати щомісячної комісії за супроводження кредиту в розмірі 3,89%, а саме пункт 2.6 Заяви про надання кредиту на споживчі цілі, не ототожнюється з будь-якими послугами банку які надаються позивачу як споживачу фінансових послуг і тому пункт 2.6 Заяви не є послугою у визначенні ЗУ «Про захист прав споживачів».

Тобто, пункт 2.6 Заяви про надання кредиту на споживчі цілі, є нікчемною умовою договору. Позивач просив суд визнати вказану нікчемну умову договору недійсною і це не заборонено Законом.

У випадку визнання пункту договору недійсним, він є таким з моменту укладення договору. Таким чином, за наявності відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, відповідач зобов`язаний здійснити перерахунки, з урахуванням дійсних умов, які погоджені між сторонами при укладенні кредитного договору та сплачених позивачем грошових коштів на погашення заборгованості.

Тобто вимога про зобов`язання ПАТ Банк «Траст» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №R111.0065178 від 09 березня 2016 року, зарахувавши в погашення основної суми боргу сплачену ОСОБА_1 щомісячну комісію за супроводження кредиту за весь час дії вказаного кредитного договору, - є передчасною, тому в її задоволенні необхідно відмовити.

Колегія звертає увагу, що у випадку невиконання (неврахування) ПАТ Банк «Траст» судового рішення про визнання пункту кредитного договору недійсним, тобто у випадку виникнення відповідного спору між сторонами, позивач не позбавлений права на звернення з відповідним позовом до суду на захист своїх прав та законних інтересів.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Реалізація ОСОБА_1 , як споживачем фінансових послуг, права на судовий захист, складовою якого є наявність пільг щодо сплати судового збору, регулюється статтею 22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Водночас норма статті 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору. Тому сама по собі відсутність такої категорії осіб у встановленому в зазначеній нормі переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може означати, що споживачі такої пільги не мають, оскільки вона встановлена спеціальним Законом, який гарантує реалізацію та захист їх прав.

За таких обставин, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору при розгляді вказаної справи, в тому числі, судом першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було реалізовано свого права щодо наявності пільг зі сплати судового збору, передбаченого ЗУ «Про захист прав споживачів», та ОСОБА_1 в добровільному порядку було сплачено 1280,00 грн. судового збору за дві вимоги немайнового характеру (640,00 грн. х 2), що підтверджується квитанцією ПАТ КБ "ПриватБанк" від 04.08.2017 року №0.0.820980906.2 (а.с. 1).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог та добровільну сплату позивачем судового збору, який не скористався пільгами, які передбачені ЗУ «Про захист прав споживачів», що не забороняється ЗУ "Про судовий збір", колегія вважає за можливе стягнути з ПАТ Банк «Траст» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 640,00 грн.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що потягло ухвалення помилкового судового рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» - задовольнити частково.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Пункт 2.6 Заяви про надання кредиту на споживчі цілі від 09.03.2016 року, яка є складовою кредитного договору №R111.0065178, укладеного 09 березня 2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Банк «Траст», - визнати недійсним.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді