Справа № 541/2970/18
Номер провадження 2/541/365/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 травня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Куцин В.М.,

за участю секретаря Євдокимової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області про виділ в натурі часток нерухомого майна в окремі квартири та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2018 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом в якому просили виділити ОСОБА_1 в натурі нерухоме майно, що перебуває у спільній частковій власності у будинковолодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 6/25 (шість двадцять п`ятих) частини будинку за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , на квартиру № 3 загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., що складається з: передньої 3-1 площею 10,4 кв.м; кімнати жилої 3-2 площею 16,4 кв.м; кімнати жилої 3-3 площею 4,7 кв.м; кімнати жилої 3-4 площею 6,4 кв.м; шкафу 3-5, площею 0,8 кв.м; кухні 3-6 площею 10,8 кв.м; ванної 3-7 площею 2,6 кв.м; туалету 3-8 площею 1,1 кв. м; тамбура площею 3,9 кв.м. Виділити ОСОБА_2 в натурі нерухоме майно, що перебуває у спільній частковій власності у будинковолодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на 6/25 (шість двадцять п`ятих) частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на квартиру № 2 загальною площею 46,4 кв.м, житловою площею 28,2 кв.м, що складається з: санвузла 2-1 площею 3,3 кв.м; кухні 2-2 площею 6,8 кв.м; коридора 2-3 площею 8,1 кв.м; житлової кімнати 2-4 площею 16,4 кв. м; житлової кімнати 2-5 площею 5,9 кв.м; житлової кімнати 2-6 площею 5,9 кв. м.

Обґрунтовуючи позов послалися на те, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 07 червня 1993 року, виданого бюро по приватизації, згідно з розпорядженням (наказом) № 142 від 31 травня 1993 року, позивач ОСОБА_1 є власником 2/25 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_1 ), зареєстрованого в ДКП «Миргородтехінвентаризація» за реєстровим № 38 в реєстровій книзі № 41. Окрім того, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 20 березня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В. за реєстровим № 1528, вона набула право власності на 4/25 частин цього житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , і в цілому складається з житлового будинку А-1, жилою площею 121,5 кв.м, загальною площею 220,3 кв.м, сараю Б, сараю Г, погреба під сараєм, споруд. Таким чином, загалом ОСОБА_1 є власником 6/25 частин цього житлового будинку (квартири 3).

На підставі договору дарування від 10 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В. за реєстровим № 7035 позивач ОСОБА_2 набула право власності на 6/25 частин цього житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається з житлового будинку А-1, жилою площею 121,5 кв.м., загальною площею 220,3 кв.м, сараю Б, сараю Г, погреба під сараєм 6-2, споруд ( квартира 2 ).

З моменту набуття права власності на це житло (квартири), позивачі, зареєструвалися в ньому, вселилися і фактично на сьогоднішній день проживають в ньому, оплачуючи всі комунальні послуги кожен по своїй квартирі.

Згідно з технічними паспортами на житловий будинок АДРЕСА_1 , він складається з чотирьох ізольованих квартир, які мають окремі виходи, забезпечені автономними системами газо-, електро-, водопостачанням і водовідведення та повністю відповідають вимогам ст. 382 ч. 1 ЦК України.

Власниками квартир № 4 і № 1 відповідно є ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 , які є їхніми сусідами та відповідачами по справі, мають відповідні частки у згаданому житловому будинку.

Позивачі звернулися до відповідачів з усною пропозицією укласти нотаріально посвідчений договір про поділ спільного будинку в натурі на квартири, якими фактично володіють і користуються. В той час, як відповідач ОСОБА_4 не заперечувала щодо пропозиції, оскільки сама не проти виділити свою частку в будинку в окрему квартиру, і висловила відповідну згоду, відповідач ОСОБА_3 фактично не погоджується на виділ в натурі часток їхнього нерухомого майна в окремі квартири, оскільки у встановленому законом порядку не переоформила в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_6 належних йому на праві власності 3/20 частини цього житлового будинку. Цим самим нею фактично заперечується їхнє право, що спонукає їх звертатися в суд з цим позовом. Окрім того, через відсутність такого виділу вони не мають змоги одержати субсидії на житлово - комунальні послуги, оскільки вважаються мешканцями одного будинку, а не квартир.

Відповідно до технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 , у володінні та користуванні ОСОБА_1 перебуває квартира № 3 загальною площею 57,1 кв.м. , житловою площею 27,5 кв.м. , що складається з: передньої 3-1 площею 10,4 кв.м; кімнати жилої 3-2 площею 16,4 кв.м; кімнати жилої 3-3 площею 4,7 кв.м; кімнати жилої 3-4 площею 6,4 кв.м; шкафу 3-5, площею 0,8 кв.м; кухні 3-6 площею 10,8 кв.м; ванної 3-7 площею 2,6 кв.м; туалету 3-8 площею 1,1 кв. м; тамбура площею 3,9 кв.м.

У володінні та користуванні ОСОБА_2 перебуває квартира № 2 загальною площею 46,4 кв.м, житловою площею 28,2 кв.м , що складається з: санвузла 2-1 площею 3,3 кв . м; кухні 2-2 площею 6,8 кв.м; коридора 2-3 площею 8,1 кв.м; житлової кімнати 2-4 площею 16,4 кв. м; житлової кімнати 2-5 площею 5,9 кв.м; житлової кімнати 2-6 площею 5,9 кв. м..

Окрім того, у їхньому володінні і користуванні перебувають відповідні частки сараю Б та погреби під сараєм відповідно б-3 і 6-2.

Інші квартири перебувають у володінні та користуванні решти співвласників будинку - відповідачів за позовом, що ними не заперечується.

Ухвалою судді від 21.01.2019 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі . Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.03.2019 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви, просили задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні визнала вимоги позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просила їх задовольнити .

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнала повністю (а.с. 62)

Представник третьої особи Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, в раніше направленій заяві просив розглядати справу без участі представника, при вирішенні справи покладався на розсуд суду (а.с. 41)

Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 07 червня 1993 року, виданого бюро по приватизації, з ОСОБА_1 є власником 2/25 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в ДКП «Миргородтехінвентаризація» за реєстровим № 38 в реєстровій книзі № 41 (а.с. 5).

На підставі договору купівлі - продажу від 20 березня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В. за реєстровим № 1528, ОСОБА_1 набула право власності на 4/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , і в цілому складається з житлового будинку А-1, жилою площею 121,5 кв.м, загальною площею 220,3 кв.м, сараю Б, сараю Г, погреба під сараєм, споруд 1-5 (а.с. 6,7).

Відповідно до довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 11.12.2018 №1276 ОСОБА_1 є власником 6/25 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Згідно договору дарування від 10 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В. за реєстровим № 7035 позивач ОСОБА_2 набула право власності на 6/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається з житлового будинку А-1, жилою площею 121,5 кв.м., загальною площею 220,3 кв.м, сараю Б, сараю Г, погреба під сараєм, споруд (а.с. 8-9).

Згідно з технічними паспортами на житловий будинок АДРЕСА_1 , він складається з чотирьох ізольованих квартир, які мають окремі виходи, забезпечені автономними системами газо-, електро-, водопостачанням і водовідведення (а.с. 13-19).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, що кореспондується зі ст. 4 ч. 1 ЦІІК України.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, одним із яких є визнання права.

Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, гарантований ст. 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушувати прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ч. 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч.1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

У відповідності зі ст. 364 ч. 1 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно до роз`яснень, що містяться у пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», роз`яснено у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на безумовне визнання позову відповідачами, що не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, вимоги позивачів про виділення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності у будинковолодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .; визнання за ОСОБА_1 право власності на 6/25 (шість двадцять п`ятих) частини будинку за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , на квартиру № 3 загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., що складається з: передньої 3-1 площею 10,4 кв.м; кімнати жилої 3-2 площею 16,4 кв.м; кімнати жилої 3-3 площею 4,7 кв.м; кімнати жилої 3-4 площею 6,4 кв.м; шкафу 3-5, площею 0,8 кв.м; кухні 3-6 площею 10,8 кв.м; ванної 3-7 площею 2,6 кв.м; туалету 3-8 площею 1,1 кв. м; тамбура площею 3,9 кв.м.; визнання за ОСОБА_2 право власності на 6/25 (шість двадцять п`ятих) частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на квартиру № 2 загальною площею 46,4 кв.м, житловою площею 28,2 кв.м, що складається з: санвузла 2-1 площею 3,3 кв.м; кухні 2-2 площею 6,8 кв.м; коридора 2-3 площею 8,1 кв.м; житлової кімнати 2-4 площею 16,4 кв. м; житлової кімнати 2-5 площею 5,9 кв.м; житлової кімнати 2-6 площею 5,9 кв. м. необхідно задовольнити.

В зв`язку з тим, що позивачі не заявляють вимоги про стягнення з відповідачів на їх користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 15,16, 317, 319, 321, 356, 358, 364 ЦК України, ст.ст. 12,13, 78-80, 141, 258, 268, 352 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі нерухоме майно, що перебуває у спільній частковій власності у будинковолодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 6/25 (шість двадцять п`ятих) частини будинку за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , на квартиру № 3 загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., що складається з: передньої 3-1 площею 10,4 кв.м; кімнати жилої 3-2 площею 16,4 кв.м; кімнати жилої 3-3 площею 4,7 кв.м; кімнати жилої 3-4 площею 6,4 кв.м; шкафу 3-5, площею 0,8 кв.м; кухні 3-6 площею 10,8 кв.м; ванної 3-7 площею 2,6 кв.м; туалету 3-8 площею 1,1 кв. м; тамбура площею 3,9 кв.м.

Виділити ОСОБА_2 в натурі нерухоме майно, що перебуває у спільній частковій власності у будинковолодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 6/25 (шість двадцять п`ятих) частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на квартиру № 2 загальною площею 46,4 кв.м, житловою площею 28,2 кв.м, що складається з: санвузла 2-1 площею 3,3 кв.м; кухні 2-2 площею 6,8 кв.м; коридора 2-3 площею 8,1 кв.м; житлової кімнати 2-4 площею 16,4 кв. м; житлової кімнати 2-5 площею 5,9 кв.м; житлової кімнати 2-6 площею 5,9 кв. м.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Іллічеве, Ленінського району, Крим, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка міста Миргород, Полтавської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складене 29 травня 2019 року.

Суддя: В. М. Куцин