ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/225/19 Номер провадження 22-ц/814/1127/19Головуючий у 1-й інстанції Дем"янченко С.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Панченко О.О.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 28 лютого 2019 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення поновного тексту судового рішення невідомі) у справі за позовом ОСОБА_1 до Зіньківської районної ради Полтавської області про визнання незаконними рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 28 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження слухання справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції при постановленні ухвали не звернув увагу на те, що згідно абз.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору.

Інші недоліки позовної заяви, які були зазначені в ухвалі судді про залишення позову без руху, є надуманими.

У відзиві на апеляційну скаргу Зінківська районна рада Полтавської області, посилаючись на правомірність вимог суду щодо оплати судового збору по вимогам щодо визнання незаконними та скасування рішень, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2019 року ОСОБА_1 пред`явила у суд позов до Зіньківської районної ради Полтавської області, просила:

- визнати рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 27 червня 2017 року щодо її звільнення з посади завідувача Зіньківського районного методичного кабінету по п.6 ст. 36 КЗпПУ незаконним та скасувати його;

- визнати рішення дев`ятнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 30 серпня 2017 року «Про внесення змін до Рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 27 червня 2017 року» незаконним та скасувати його;

- поновити її на посаді завідувача комунальної установи «Зіньківський районний методичний кабінет» Зіньківської районної ради Полтавської області з 10.07.2017 року по 20.02.2018 року;

- поновити її на посаді директора комунальної установи «Зіньківський районний методичний кабінет» Зіньківської районної ради Полтавської області з 20.02.2018 року.

- рішення в частині поновлення її на посаді директора допустити до негайного виконання;

- стягнути із Зіньківської районної ради Полтавської області на її користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 122 063,76 грн.;

- рішення в частині стягнення середньомісячної заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання (а.с.1-4).

Ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст.175,177 ЦПК України, а саме не зазначено: ціну позову та обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, відсутні довідка про середню заробітну плату позивача та відсутні підтверджуючи документи, що позивач звертався до відповідача з метою отримання вищезазначеної довідки, до позову не додано довідки по заборгованості за час вимушеного прогулу, не додано квитанції про сплату судового збору (а.с.6-7).

19 лютого 2019 року ОСОБА_1 отримала копію ухвали судді суду першої інстанції (а.с.9).

28 лютого 2019 року на виконання вимог ухвали ОСОБА_1 надала клопотання про поновлення руху справи з поясненням щодо її звільнення від сплати судового збору та позовну заяву в новій редакції з усунутими недоліками (а.с.14-29).

Постановляючи ухвалу про повернення позову, суддя суду першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 вимоги ухвали судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2019 року не виконала повністю (а.с.16-17).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення без руху та зазначає точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити), про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, основною підставою для визнання позову неподаним та його повернення заявниці стала несплата судового збору по вимогам немайнового характеру, а саме про визнання незаконними та скасування двох рішень сесії районної ради (від 27 червня 2017 року і від 30 серпня 2017 року), на підставі яких позивачку звільнено з роботи.

Згідно п.1.ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У пункті 18 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Зважаючи на наведені роз`яснення та враховуючи положення ст.43, ст.44, ст.232, ст.235 КЗпП України, слід зробити висновок, що невід`ємним елементом спору про поновлення на роботі працівника є питання щодо законності рішення роботодавця про звільнення працівника. Тобто суд, вирішуючи спір про поновлення на роботі, має дати юридичну оцінку наказу (рішенню) уповноваженого органу (роботодавця) про звільнення працівника, незалежно від того, чи заявлена працівником окремо вимога про визнання такого рішення незаконним.

Отже, на переконання апеляційного суду, вжитий у п.1.ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» вислів (словосполучення) «у справах про поновлення на роботі» слід тлумачити таким чином, що вимога про поновлення на роботі включає також і вимогу про визнання незаконним, скасування рішення (наказу) роботодавця (уповноваженого органу) про звільнення, а також інші вимоги, без розгляду яких за законом неможливо повноцінно вирішити спір такої категорії.

Таким чином, у цьому конкретному випадку несплата позивачкою судового збору по вимогам щодо визнання незаконними і скасування рішень, на підставі яких вона була звільнена з роботи, не є недоліком поданої позовної заяви, що перешкоджає ухвалити рішення про відкриття провадження.

Інші не усунуті, на думку судді суду першої інстанції, недоліки позовної заяви: відсутність довідки про середній заробіток позивачки, відсутність доказів її звернень до відповідача про видачу такої довідки, незрозумілість зроблених позивачкою розрахунків, не перешкоджають розгляду справи по суті, можуть бути усунуті у межах підготовчого провадження відповідно до норм глави ІІІ Розділу ІІІ ЦПК України.

Посилання в ухвалі суду на правову позицію, викладену у постанові ВСУ від 30.11.2016 року (справа №6-1121цс16) не є доречним, оскільки у зазначеній справі малися інші фактичні обставини, а саме судом касаційної інстанції досліджувалося питання про те, чи є вимога про стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні вимогою про стягнення заробітної плати у розумінні п.1.ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». Це ж питання було досліджено Верховним Судом у межах розгляду справи №910/4518/16 (постанова від 30 січня 2019 року; провадження № 12-301гс18). Тобто у наведених судових рішеннях питання про оплату судовим збором вимоги про визнання незаконним і скасування рішення (наказу) роботодавця (уповноваженого органу) про звільнення працівника не розглядалося.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала судді суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали справи - поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.367, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 28 лютого 2019 року скасувати, матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Зіньківської районної ради Полтавської області про визнання незаконними рішень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу направити до Зіньківського районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 08 травня 2019 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

О.О. Панченко