Провадження № 2-о/537/38/2019
Справа № 537/845/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневич В.І., за участю секретаря судового засідання Гавриш А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Крюківського районного відділу у місті Кременчуці Управління державної міграційної служби України в Полтавській області про встановлення факту проживання на території України,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, де просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт його постійного проживання не території України станом на 24 серпня 1991 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кременчук, Полтавської області. Починаючи з 1985 року та по 1996 рік він мешкав разом з батьками по АДРЕСА_1 та взагалі нікуди не виїжджав за межі України та не змінював адреси свого місця проживання. В 1996 році батьки переїхали до іншого помешкання у зв`язку із тим, що продали належне їм житло. Весь час, починаючи з 1985 року й по теперішній час він проживав за різними адресами в м. Кременчуці, Полтавська області. По досягненню 16 річного віку він не отримував паспорт, у зв`язку з тим, що не звертав уваги на необхідність його отримання. Працював без належного оформлення. На теперішній час він вимушений отримати паспорт, тому що йому потрібно офіційно працевлаштуватись в Україні та в подальшому виїжджати за межі України та для отримання інших послуг, де потребують підтвердження особи. При зверненні до Крюківського районного відділу Державної міграційної служби України Державної міграційної служби України Управління ДМС у Полтавській області працівники оглянули його документи та надали йому повідомлення про відмову в первинному оформленні паспорта громадянина України від 26.02.2019 році, у якій зазначено: «... відповідно до пункту 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 №215, для встановлення належності до громадянства України особою, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом з батьками (одним з них) або іншим законним представником, особа подає судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року» та порадили звернутись до суду з відповідною заявою про встановлення факту. Факт його постійного проживання на території України в м АДРЕСА_2 з 01.11.1985 року по 14.06.1996 року підтверджується довідкою Крюківської районної адміністрації № 35 від 13.02.2019 року. Крім того, факт його постійного проживання в Україні з 1985 року по 1996 рік, можуть підтвердити свідки.

Заявник - ОСОБА_1 в судовому засідання вимоги, викладені в заяві, підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представники Управління ДМС України в Полтавській області - Супрун А. П., Шевченко В. С. в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що заявник є племінником, сином рідної сестри. Заявник народився в 1985 році в м. Кременчуці. Жив заявник тоді разом з батьками в АДРЕСА_3 . До якого часу точно не знає, приблизно до 1994 - 1996 року. В цій квартирі свідок жив до 1988 року, потім перебрався на іншу квартиру. З племінником підтримує спілкування, проте, що у нього не має паспорта дізнався десь 1,5 року тому.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що заявник є племінником чоловіка, вона з чоловіком з 1996 року, із цього часу знає племінника. Знає, що на родився в Кременчуці в

18.04.1985 році та жив з батьками, адресу не знає. Батьки на даний час розірвали шлюбу і заявник проживає з матір`ю.

Суд, вислухавши пояснення заявника та представників заінтересованої особи, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК України, перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до Листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. З Закону України « Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України ( 24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п.44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджується факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. З ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п"яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону чітко визначає поняття «безперервне проживання на території України» та « проживання на території України на законних підставах».

Як вбачається з копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кременчуці, Полтавської області, батьки: мати - ОСОБА_4 , батько - ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки № 35 від 13.02.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повідомленням Крюківського районного відділу у місті Кременчуці УДМС України в Полтавській області громадянину ОСОБА_1 рекомендовано, для оформлення паспорта громадянина України, пройти процедуру встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 ЗУ «Про громадянство України» при цьому надати згідно пункту 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, відповідне судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; або судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в неповнолітньому віці разом з батьками постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Приймаючи до уваги, що встановлення даного факту має юридичне значення, суд приходить до висновку, що вимоги заявника законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 315,316,318, 319 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Крюківського районного відділу у місті Кременчуці Управління державної міграційної служби України в Полтавській області про встановлення факту проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в неповнолітньому віці разом з батьками постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. І. Хіневич