Справа № 419/1421/18
Провадження № 22-ц/810/496/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач)

суддів - Луганської В.М., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сінько А.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Луганського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області (суддя Іванова О.М.)

від 02 жовтня 2018 року

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Колядівська сільська рада

третя особа - Держаний нотаріус Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєв

справа про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

В червні 2018 року ОСОБА_2 (позивач) звернувся до суду із позовом до Колядівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа - державний нотаріус Станично - Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєв В.М..

В обґрунтування позову, зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, яка була троюрідною тіткою позивача ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, яка знаходиться на території Колядівської сільської ради Новоайдарського району.

31.10.2017 року позивач звернувся до державного нотаріуса Станично - Луганської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропущенням строку прийняття спадщини встановленого ст. 1268 - 1270 Цивільного кодексу України.

Позивач зазначає, що через свою правову необізнаність не знав про необхідність подачі заяви на прийняття спадщини. Коли він дізнався про необхідність подачі заяви на прийняття спадщини, то тривалий час не міг отримати свідоцтво про смерть, оскільки йому необхідно було звертатися до суду с заявою про встановлення факту родинних відносин та отримання повторного свідоцтва про смерть, на що було витрачено багато часу. Після цього позивач звернувся до нотаріуса для оформлення права на спадщину, але йому було відмовлено нотаріусом в прийнятті спадщини.

У зв'язку з наведеним позивач вважає, що пропустив строк з поважної причини, а тому просив суд визначити йому додатковий строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Колядівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, третя особа - державний нотаріус Станично - Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєв В.М. - відмовлено за необґрунтованістю.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що позивачем не доведено наявність родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, тому суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 02 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_2 вказує на те, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, не в повному обсязі з'ясував обставини справи, що мають значення для справи.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення, послався на недоведеність факту родинних відносин між ним та ОСОБА_4 та не надав жодних документів на підтвердження даного факту, але дані обставини не відповідають дійсності, оскільки рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 червня 2017 року (той же головуючий суддя - Іванова О.М.) встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Крім того, той же головуючий суддя виносив ухвалу про роз'яснення вказаного рішення. До апеляційної скарги скаржник додав копію рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 червня 2017 року та копію ухвали того ж суду від 18 вересня 2017 року про роз'яснення рішення суду 22 червня 2017 року ( суддя Іванова О.М.).

(2)Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 18 січня 2019 року відповідачам роз'яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Від Колядівської сільської ради Новоайдарського районну Луганської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, де відповідач зазначив, що суд повно, всебічно та об'єктивно дослідив всі докази, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки факт родинних відносин між позивачем та померлою ОСОБА_4 не підтверджений.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

В судовому засіданні був присутній представник позивача, якій надав пояснення з приводу апеляційної скарги, підтримавши її доводи.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановлені факти про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, яка була троюрідною тіткою позивача ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 6,0852 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 26 серпня 2004 року.

31.10.2017 року позивач звернувся до державного нотаріуса Станично- Луганської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропущенням строку прийняття спадщини встановленого ст. 1268 - 1270 Цивільного кодексу України.

За життя ОСОБА_4 заповіту складено не було, внаслідок чого спадкування належного їй майна повинне відбуватись в порядку спадкування за законом.

ОСОБА_4 була троюрідною тіткою позивача, однак на підтвердження даного факту позивачем не надано жодних документів.

Тому, з урахуванням зазначених обставин, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини може бути визначено за рішенням суду лише спадкоємцеві померлого, а наявність спадкових прав за законом позивачем не доведена.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі та матеріали справи у їх сукупності апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, але з інших підстав.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина 3 статті 1266 ЦК України).

Як вже було зазначено вище, після смерті ОСОБА_4 22.03.2005 року відкрилася спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка площею 6,0852 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 26 серпня 2004 року.

За життя ОСОБА_4 заповіту складено не було. Спадкоємці за законом першої черги після її смерті відсутні.

Як вбачається з долученої до апеляційної скарги копії рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 червня 2017 року ( суддя Іванова О.М.) встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є троюрідним племінником ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішення суду набрало чинності 02.07.2017 року. За заявою в.о. начальника Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області Томіної Н.В. вказане вище рішення суду ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 18 вересня 2017 року було роз'яснено щодо спадкових прав позивача у спадщини ОСОБА_4 (спадкова трансмісія). Інших спадкоємців за заповітом або за законом не має.

На вказані обставини, як вбачається з позовної заяви, позивач посилався, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказуючи на те, що він звертався з заявою до суду про встановлення факту родинних відносин з померлою ОСОБА_4.

Однак, суд першої інстанції відповідно до положень ч.5 п.3, 4 ст.12 ЦПК України не сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, не роз'яснив наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а тому судова колегія приймає, як доказ, вказані документи щодо встановлення факту родинних відносин позивача та померлої ОСОБА_4.

Крім того, ці обставини є доводом апеляційної скарги, а тому підлягають з'ясуванню при розгляді справи.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України).

Отже, факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка є троюрідною тіткою позивача, не підлягає доказуванню, оскільки ці обставини встановлені рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 22 червня 2017 року.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку позивачу для подання заяви про прийняття спадщини, а не встановлення факту родинних відносин.

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Як визначено статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України).

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина 3 статті 1272 ЦК України).

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі 717/1796/16-ц зазначено, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Проте, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов'язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов'язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що предметом доказування в даній справі є обставини щодо поважності причини пропуску строку на прийняття спадщини позивачем після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак, судом першої інстанції не з'ясовані зазначені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог.

Як на поважність причини пропуску строку на прийняття спадщини позивач в позовній заяви посилається на правову необізнаність, а саме на те, що не знав про необхідність подачі заяви на прийняття спадщини, а тому звернувся до державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину тільки 31.10.2017 року.

Отже, підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач вказує причину пропуску строку лише правову необізнаність.

Тому, з урахуванням наведених обставин, судова колегія дійшла висновку про те, що позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини ( тобто причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій), які б перешкоджали йому звернутися до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, а підстави, на які посилався позивач щодо поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, тобто правову необізнаність, не є поважними причинами пропуску ним строку для подання до нотаріальної контори у передбаченому законом порядку та у визначений строк заяви про прийняття спадщини.

Виходячи з встановлених обставин, судова колегія вважає, що належних і допустимих доказів про наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, які б завадили звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, ОСОБА_2 не надав, обставини на які він посилається, такими не є, у зв'язку з чим правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, не вбачається.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід скасувати відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 з інших підстав.

Щодо судових витрат

Оскільки позивач звільнений від оплати судових витрат відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому вони у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 02 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Колядівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 23 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: