Провадження № 22-ц/801/655/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю.Б.,

суддів Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого діє представник - адвокат Гринчук Інна Василівна, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Сичука М.М. в м. Вінниці, зі складенням його повного тексту 30 січня 2019 року,

у цивільній справі № 127/19877/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 59 821,22 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач стверджував, що 13.10.2017 між сторонами укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 40000,00 грн., а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі та на умовах, що передбачені договором.

Однак, останнім у порушення умов договору зобов'язання належним чином не були виконанні, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 59821,22 грн.

На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про досудове врегулювання спору, однак вимога залишилась невиконаною.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позов Публічного акціонерного товариства "Альфа - Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа - Банк" заборгованість в загальній сумі 59 821 (п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот двадцять одна) гривня 22 копійки, з яких: 26 951 гривня 58 копійок - тіло кредиту, 28 418 гривень 73 копійки - прострочене тіло кредиту, 4 490 гривні 91 копійка - неустойка. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Відповідач ОСОБА_3, через свого представника адвоката Гринчука І.В., 21 лютого 2019 року подав апеляційну скаргу з вимогою скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» відмовити повністю.

Апеляційна обґрунтовується посиланням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, доказування не може гуртуватися на припущеннях. Заявник зазначає на те, що наданий позивачем розрахунок суми заборгованості за кредитом не є належним та допустимим доказом, йому не надано належної оцінки, він містить незрозумілі для апелянта графи. Суд першої інстанції не надав належної оцінки постанові слідчого ВВП ГУ НП у Вінницькій області від 10.01.2019, якою було закрито кримінальне провадження у зв'язку з тим, що громадянин ОСОБА_3 свідомо надав інформацію по своїй банківській картці 3-ій особі, чим порушив умови банківського договору. Суд першої інстанції зробив хибні висновки, що повідомлення CVV-коду відноситься до пунктів порушення договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача посилається на те, що вінницькій міський суд Вінницької області вірно визнав наданий позивачем розрахунок боргу достатнім доказом на підтвердження заявлених вимог, в суді першої інстанції представник відповідача не заявляв клопотання про витребування від позивача додаткових документів на підтвердження заявлених позовних вимог. Згідно з пунктом 9.6 Публічної пропозиції Держатель несе відповідальність за всі операції , що супроводжуються авторизацією, до моменту надання Банку заяви про блокування коштів на рахунку та за всі операції, що не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в міжнародний електронний Стоп-список. Відповідач самостійно повідомив третім особам номер кредитної картки і CVV-код, несанкціоноване зняття коштів відбулося саме з вини ОСОБА_3, а тому Банк не несе відповідальності за дії третіх осіб перед відповідачем.

Апеляційний суд перевірив у межах доводів та вимог апеляційної скарги законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанцій, за наслідками чого зробив висновки, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Судом першої інстанцій під час розгляду справи встановлено, що ознайомившись із умовами про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії відповідач 13.10.2017 заповнив анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 40000,00 грн., а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі та на умовах, що передбачені договором.

В порушення умов договору ОСОБА_3 зобов'язання належним чином не були виконанні, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 59821,22 грн., яка складається із: тіла кредиту - 26951,58 грн., простроченого тіла кредиту - 28418,73 грн., неустойки - 4490,91 грн.

18.07.2018 відповідачу було направлене повідомлення про погашення простроченої заборгованості, проте вимоги його не виконані, заборгованість не погашена.

З матеріалів справи судом було встановлено, що 20.11.2017 відповідач звернувся до Лівобережного ВП Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області із заявою про вчинення шахрайських дій невідомими особами, внаслідок дій яких списано грошові кошти з його банківського рахунку. Заяву внесено до ЄРДР за № 0003913.

Постановою слідчого ВВП ГУ НП України у Вінницькій області капітаном поліції Узун А.В. від 10.01.2019 кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру розслідувань за № 0003913 від 20.11.2017, закрито у зв'язку із тим, що громадянин ОСОБА_6 свідомо надав інформацію по своїй банківській картці 3-й особі, чим порушив умови банківського договору.

Суд першої інстанції під час постановлення рішення обґрунтовував його тим, що підписанням Оферти ОСОБА_3 беззаперечно підтвердив, що попередньо ознайомлений у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативним актами НБУ. Акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії відповідач отримав, що засвідчив своїм підписом на Оферті.

Підпунктом 4.2.5 пункту 4.2 Публічної пропозиції визначено, що Клієнт зобов'язаний особисто користуватися карткою, виписаною на його ім'я, не передавати її в користування третім особам і вжити всіх можливих заходів для запобігання її втрати.

Відповідно до підпункту 4.2.6 пункту 4.2 Публічної пропозиції Клієнт зобов'язаний нікому не повідомляти ПІН - код, М-ПІН, що застосовується для NFC Сім-картки та зберігати його у таємниці, щоб ні за яких умов він не став відомим третій особі. У випадку розголошення клієнтом ПІН-код, М-ПІН, Клієнт позбавляється права на оскарження операцій по рахунку Клієнта та Банк не несе відповідальності перед Клієнтом за здійснені операції по рахунку Клієнта, в тому числі операції, що здійснені будь - якими третіми особами.

Згідно з підпунктом 4.3.12 пункту 4.3 Публічної пропозиції Банк має право у разі відкриття рахунків за цим договором не компенсувати Держателю кошти, які списані з рахунку внаслідок незаконного, на думку Держателя, використання картки, якщо до такого її використання мав місце хоча б один такий випадок: здійснення Держателем цієї картки будь - якої операції з нею з використанням ПІН-коду; або здійснення Держателем цієї картки операції з оплати товарів (робіт, послуг) набором ПІН-коду через пристрій «PIN PAD»; або здійснення Держателем цієї картки операції з використанням картки для розрахунків у мережі Інтернет або будь-якої іншої операції з використанням картки без її фізичного використання; або невиконання Держателем вимог пункту 4.2 цього договору або інших умов цього договору щодо порядку здійснення операцій з карткою, чинного законодавства України; або інших випадках, передбачених правилами МПС і чинним законодавством України.

У відповідності до підпункту 4.3.32 пункту 4.3 Публічної пропозиції підписанням цього договору Клієнт розуміє та погоджується з тим, що всі ризики, пов'язані із використанням карти третіми особами несе Клієнт та Банк не несе відповідальності за такі дії третіх осіб перед Клієнтом.

Підпунктом 4.4.7 Публічної пропозиції визначено, що протягом строку розгляду претензії Клієнта щодо опротестування операцій, які передбачають списання коштів з рахунку Банк нараховує на суму спірної операції відсотки, плати і комісії у випадках і в розмірах, що викладені в договорі, які мають бути сплачені Клієнтом в порядку, передбаченому договором. Подання Клієнтом претензії щодо опротестування Клієнтом операції по списанню коштів з рахунку не звільняє Клієнта від обов'язку сплати суми обов'язкового мінімального платежу, зазначеного у відповідній виписці по рахунку згідно з умовами договору.

Згідно з пунктом 9.6 Публічної пропозиції Держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту надання Банку заяви про блокування коштів на рахунку та за всі операції, що не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в міжнародний електронний Стоп-список.

Відповідно до пункту 9.10 Публічної пропозиції у разі здійснення Держателем операцій, визначених у пункті 4.3.12 цього договору. Банк не несе відповідальності за наступні незаконні операції з використанням картки.

З урахуванням наведених положень Публічної пропозиції та тієї обставини, що відповідач самостійно повідомив третім особам номер кредитної картки і CVV-код, вказаний на її зворотньому боці, несанкціоноване зняття коштів відбулося саме з вини ОСОБА_3 суд вірно вважав, що AT «Альфа-Банк» не може нести ніякої відповідальності за будь - які операції по картковому рахунку, вчинені до дзвінка клієнта з проханням заблокувати картку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, не сплачував щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, на підставі повного і всебічного дослідження матеріалів справи та надання належної правової оцінці доводам сторін і зібраним у справі доказам дійшов вірного висновку щодо наявності законних підстав для задоволення позову.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі доведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з наявності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Посилання представника відповідача на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки постанові слідчого ВВП ГУ НП у Вінницькій області від 10.01.2019, якою було закрито кримінальне провадження, не заслуговують на увагу, оскільки вказаний доказ підтверджує вірний висновок суду першої інстанції щодо вини відповідача у отриманні третьою особою спірних грошових коштів. При цьому слід зазначити, що в даному цивільному провадженні до компетенції суду не входять питанні виправлення описок у постанові про закриття кримінального провадження, чи з'ясування, яким чином третя особа могла довідатися про номер телефону відповідача, про що зазначає апелянт. В той же час саме з наданням даних банківської карти третій особі, яку ОСОБА_3 вважав працівником банку, відповідач пов'язує незаконне заволодіння його коштами та його звернення до правоохоронних органів.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що наданий позивачем розрахунок суми заборгованості за кредитом не є належним та допустимим доказом, оскільки містить незрозумілі для апелянта графи, йому не надано належної оцінки.

За положеннями ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються: мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Проте в суді першої інстанції відповідач та його представник не заперечували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості і не ставили під сумнів визначення його складових. Не надали суду контррозрахунок на спростування доводів позивача, а тому безпідставними є посилання апелянта на відсутність у судовому рішенні мотивації неправильності розрахунку суми боргу.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого діє представник - адвокат Гринчук Інна Василівна, залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 травня 2019 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді І. В. Міхасішин

І. М. Стадник