Справа № 450/255/19 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О.
Провадження № 22-ц/811/1029/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, у письмового провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2019 року, постановлену у складі головуючого судді Кіпчарського М.О., у справі за позовом Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих пенсійних виплат, -

в с т а н о в и л а:

25.01.2019 р. представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача безпідставно виплачену пенсію у розмірі 4 598 грн. 00 коп.

Ухвалою судді від 28.01.2019 року дана позовна заява залишена без руху у зв`язку з тим, що така не відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема позивачем до позовної заяви не додано документа, що підтверджує сплату судового збору.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2019 року позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих пенсійних виплат - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2019 року оскаржив позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подавши апеляційну скаргу. Вважає ухвалу незаконною. В обґрунтування вимог покликається на те, що відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року «Про судовий збір» Пенсійний фонд України та його органи були звільнені від сплати судового збору, у зв`язку з чим бюджетом Пенсійного фонду України на 2017 рік кошти на сплату судового збору не були передбачені. Постановою КМУ від 11.01.2018 року № 8, якою затверджено бюджет фонду на 2018 рік теж не передбачались кошти на сплату судового збору. Згідно із ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Виходячи з системного аналізу ст. ст. 55, 129 Конституції України, ст. 5 КАС України, судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану, що відповідає гарантуванню принципу рівності.

Судом першої інстанції зазначене враховано не було, внаслідок чого передчасно постановлено ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви.

Просить ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.02.2019 року скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який постановив ухвалу, що оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається ухвала про повернення позовної заяви, відповідно до вимог ст. ст. 368, 369 ЦПК України розглядаються судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ухвалою судді від 28.01.2019 року позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишена без руху у зв`язку з тим, що така не відповідає вимогам, передбаченим ст. ст.175, 177 ЦПК України, зокрема позивачем до позовної заяви не додано документа, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

В ст. 8 Закону № 3674-VI вказано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити, розстрочити, зменшити сплату судового збору або звільнити від його сплати за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік.

На підтвердження свого майнового стану, позивач у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, яке було надано ним на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, зазначив про те, що відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року «Про судовий збір» Пенсійний фонд України та його органи були звільнені від сплати судового збору, у зв`язку з чим бюджетом Пенсійного фонду України на 2017 рік кошти на сплату судового збору не були передбачені. Постановою КМУ від 11.01.2018 року № 8, якою затверджено бюджет на 2018 рік теж не передбачались кошти на сплату судового збору. Згідно з ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Таким чином, позивач обґрунтовуючи свій майновий стан, вказав на перешкоди сплати судового збору на час подання позовної заяви.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач не виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме не сплатив судовий збір у визначеному законом розмірі. А подане клопотання про звільнення від сплати судового збору є таким, що не дає підстави вважати, що позивач знаходиться у важкому матеріальному стані, що унеможливлює ним сплату судового збору, зазначивши, що обмежене фінансування Пенсійного фонду не є підставою для звільнення сплати судового збору.

Проте з правильністю таких висновків колегія судді не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Статтею 4 ЦПК України передбачено обов`язок суду, здійснюючи правосуддя, захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент прийняття оскарженої ухвали), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви з одночасним вирішенням клопотання позивача про відмову у звільненні від сплати судового збору, суд позбавив можливості особу, яка звернулась з позовом до суду, виконати вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. В порушення вимог ч. 2 ст. 127 ЦПК України суд не вирішив питання про продовження строку на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, повертаючи позовну заяву і вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції неправильно застосував положення ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» та статті 6 Конвенції.

З урахування викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для визнання позовної заяви та повернення її позивачу у суду першої інстанції не було.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункти 1, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2019 року підлягає скасування з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки ухвалою Львівського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року про відкриття провадження у даній справі клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про звільнення від сплати судового збору було задоволено частково, а саме сплату судового збору було відстрочено до ухвалення судового рішення у даній справі, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з апелянта в дохід держави судовий збір в розмірі 1 921 грн. 00 коп. Питання остаточного розподілу судових витрат буде вирішуватись за результатами розгляду справи по суті судом першої інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 24 травня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2019 року скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в дохід держави судовий збір в розмірі 1 921 грн. 00 коп. на рахунок УК у Личаківському районі м. Львова (Личаківський) 22030101 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38007620 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО): 899998 Рахунок отримувача: 0081 Код класифікації доходів бюджету: 22030101 Призначення платежу: судовий збір у справі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2019 року, постановлену у складі головуючого судді Кіпчарського М.О., у справі за позовом Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих пенсійних виплат, Львівський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 травня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М .

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.