П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„14" травня 2019 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 264/811/17

Номер провадження 22-ц/804/1283/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Пономарьової О.М., Попової С.А.

за участю секретаря: Єфремової О.В

учасники справи :

позивач ОСОБА_2

відповідач - ПрАТ «ММК ім. Ілліча»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_2 та приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2019 року головуючого судді Литвиненко Н.В. із складанням повного тексту судового рішення 01 березня 2019 року по цивільній справі про відшкодування моральної шкоди, заподіяної каліцтвом внаслідок нещасного випадку на виробництві,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» ( далі - ПрАТ «ММК ім. Ілліча») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної каліцтвом внаслідок нещасного випадку на виробництві.Позовні вимоги мотивовано тим, що 26 липня 2016 року, працюючи слюсарем-ремонтником на підприємстві відповідача, з ним стався нещасний випадок, під час якого було заподіяно травматичну ампутацію правого плеча. Травмування на виробництві відбулось внаслідок порушення вимог безпеки іншими працівниками підприємства під час експлуатації напівкозлового крану, який на момент настання нещасного випадку знаходився в незадовільному технічному стані та колесо козлового крану наїхало на праву руку позивача. За результатами проведеного розслідування були складені акти форми Н-5 та Н-1 та встановлено, що нещасний випадок відбувся з вини роботодавця - ПрАТ «ММК ім.Ілліча». В результаті травмування з вини відповідача він залишився інвалідом та йому заподіяно значну моральну шкоду, яка полягає у пережитому фізичному болі та страху за подальше життя з двома малолітніми дітьми, неможливості виконання функцій батька для дітей, фізичних обмеженнях, необхідності постійної сторонньої допомоги, втрати працездатності, неможливості забезпечити сім`ю матеріально. Тому, просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3 000 000 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ММК ім. Ілліча» на відшкодування моральної шкоди на користь позивача грошові кошти в розмірі 200 000 грн.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 квітня 2019 року задоволено заяву представника позивача адвоката Сукача О.В. та роз`яснено, що сума, яка була стягнута рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2019 року на відшкодування моральної шкоди, не є об`єктом оподаткування та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу фізичної особи - ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування доводів скарги зазначає, що судом першої інстанції не було з`ясовано ту обставину, що порушення трудового законодавства, яке призвело до нещасного випадку відповідачем почалось ще задовго до настання нещасного випадку пов`язаного з виробництвом, а саме з часу підписання наказу № 48 від 20 липня 2015 року, про прийняття позивача на роботу з 22 липня 2015 року на посаду слюсаря-ремонтника механослужби дільниці підйомно-транспортного устаткування ЛПЦ - 3000 без навчання за професією. Вказує, що відповідачу було достеменно відомо, що позивачем 01 липня 2015 року було закінчено Маріупольське вище металургійне професійне училище, здобуто професію « Ливарника металів та сплавів. Модельника дерев`яних моделей», так як під час прийому на роботу ним до відділу кадрів відповідача було надано диплом та атестат з додатками про отримання повної загальної середньої освіти та здобуття професії. Однак, відповідач знаючи про те, що позивач не пройшов навчання за професією на яку його прийнято на роботу, навмисно впродовж більше ніж один рік не проводив його навчання, та фактично змушував виконувати ту роботу, за якою він не проходив навчання та яка вигідна відповідачу. Вказана обставина, на думку позивача, є суттєвою та судом першої інстанції під час ухвалення рішення та встановлення розміру заподіяної шкоди не була врахована.Вважає,що стягнута судом сума 200 000 грн. є значно меншою та не відповідає тим моральним стражданням,які він поніс у зв*язку із ушкодженням здоров*я внаслідок нещасного випадку на виробництві та отримання травми.

В апеляційній скарзі ПрАТ «ММК ім. Ілліча» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість рішення суду. Скарга мотивована тим, що позивачем не було надано до позовної заяви жодних доказів (витяг з історії хвороби, тощо), які б підтверджували наявність у ОСОБА_2 стресу, моральної шкоди у зв`язку із отриманою виробничою травмою. На думку відповідача, посилання позивача на акти розслідування нещасного випадку форми Н-1, Н-5, як на підставу наявності у останнього моральної шкоди є безпідставним, оскільки зазначені акти є лише відображенням причин настання нещасного випадку та жодним чином не встановлюють наявності моральної шкоди у потерпілого, тому відповідач вважає, що позивачем не наведено факт заподіяння йому моральних страждань внаслідок отримання травми на виробництві. Крім того, зауважує, що згідно з п. 1 акту форми Н-5 потерпілий мав загальний стаж роботи 1 рік, ним були пройдені навчання та інструктажі з охорони праці (вступний: 15 липня 2015 року ,первинний: 22 липня 2015 року та повторний : 09 липня 2016 року), а також пройдені всі необхідні медичні обстеження (попередній : 15 липня 2015 року).

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник адвокат Сукач О.В. підтримали доводи апеляційної скарги,просили залишити апеляційну скаргу підприємства без задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПрАТ «ММК ім. Ілліча»,що діє за довіреністю Івченко С.П. ,підтримав доводи апеляційної скарги підприємства,просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення учасників судового розгляду , дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення ,з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи , що з 22 липня 2015 року ОСОБА_2 працював на підприємстві ПрАТ «ММК ім.Ілліча» на посаді слюсаря-ремонтника 3 розряду листопрокатного цеху 3000 .

26 липня 2016 року із позивачем на робочому місці стався нещасний випадок.

Актом проведення повторного спеціального розслідування нещасного випадку (аварії), складеним по формі Н-5 від 01 грудня 2016 року, встановлено, що нещасний випадок з тяжкими наслідками, який стався 26 липня 2016 року о 12 годині 40 хвилин на виробничій ділянці складу слябів листопрокатного цеху 3000, пов`язаний з виробництвом. Особами, дії або бездіяльність яких привели до нещасного випадку, а також які допустили порушення нормативних актів з питань охорони праці, є: ОСОБА_3 - начальник листопрокатного цеху - 3000, ОСОБА_4 - в.о. механіка цеху, ОСОБА_5 - електрик листопрокатного цеху 3000, ОСОБА_6 - в.о. змінного майстра з ремонту устаткування металургійного обладнання механослужби листопрокатного цеху 3000, ОСОБА_7 - начальник управління надійності і діагностики, ОСОБА_8 .- директор Маріупольського вищого металургійного професійного училища, ОСОБА_9 - електрик дільниці підйомно-транспортного устаткування листопрокатного цеху 3000, ОСОБА_10 - виконуючий обов`язки начальника управління промислової безпеки механічного обладнання, будівель і споруд ПрАТ «ММК ім.Ілліча», ОСОБА_11 - начальник листопрокатного цеху-3000, ОСОБА_12 - механік ділянки підйомно-транспортного обладнання механослужби листопрокатного цеху-3000, ОСОБА_13 - заступник начальника цеху з інжинірингу листопрокатного цеху-3000, ОСОБА_14 - машиніст крану металургійного виробництва 4 розряду листопрокатного цеху-3000, ОСОБА_15 - в.о. майстра дільниці експлуатації підйомно-транспортного обладнання листопрокатного цеху-3000, ОСОБА_16 - провідний інженер з організації та нормування праці управління компенсацій і пільг.

Причинами настання нещасного випадку були організаційні, а саме: недоліки під час навчання безпечним прийомам праці; допуск до роботи без навчання та перевірки знань з охорони праці; порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів, тощо; порушення трудової і виробничої дисципліни у частині: невиконання вимог інструкцій з охорони праці, невиконання посадових обов`язків; незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці; відсутність або неякісне проведення медичного обстеження (професійного відбору).

Внаслідок нещасного випадку на виробництві позивач отримав травматичну ампутацію с/з правого плеча з розтрощенням м`яких тканин, відшаруванням шкіри плеча, надпліччя. Травматичний шок 2 ст. Ступінь тяжкості - тяжка.

В акті № 24/3 про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом, складеним по формі Н-1 від 01 грудня 2016 року, встановлені аналогічні обставини, причини та наслідки травмування позивача, що і Актом Н -5 від 01 грудня 2016 року.

Законність та правомірність вказаних актів була предметом судового розгляду за позовом ПрАТ «ММК ім.Ілліча». Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2017 року (справа №235/753/17), яке було залишено без змін постановою апеляційного суду Донецької області від 14 лютого 2018 року, у задоволенні позовних вимог ПрАТ «ММК ім. Ілліча» до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправним та скасування акту проведення повторного спеціального розслідування нещасного випадку (форма Н-5) від 25 листопада 2016 року та Акту № 24/3 (форма Н-1) про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом, третя особа ОСОБА_2 -відмовлено.

Вини самого позивача ОСОБА_2 у нещасному випадку та заподіянні трудового каліцтва встановлено не було. Правильність висновків за актами Н-5 та Н-1 підтверджена рішеннями судів.

Згідно з випискою № 7623/264 із медичної карти стаціонарного хворого, виданою КЗ «Маріупольська міська лікарня №1», ОСОБА_2 з 19 серпня 2016 року перебував на лікуванні у зв`язку із виробничою травмою та ампутацією правого плеча, проходив лікування в травматологічному відділенні лікарні швидкої допомоги, був направлений у опікове відділення, проведені численні операції, наявні незагоєні рани. Виписаний на амбулаторне лікування.

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 304 від 06 квітня 2018 року тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_2 при зверненні по медичну допомогу: травматична ампутація правої верхньої кінцівки на рівні середньої третини плеча, відслоєння шкіри правого надпліччя, правої половини грудної клітини, під пахової ділянки, дефект м`яких тканин культі правого плеча, що супроводжувалося травматичним шоком другого ступеня, утворилися в результаті дії тупих предметів, якими могли бути частини механізму, що обертається, можливо в зазначений термін при описаних обставинах постанови, і по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно з довідкою АВ № 0709360 Міжрайонної спеціалізованої травматологічної МСЕК міста Маріуполь від 16 листопада 2016 року позивача первинно було оглянуто та з 15 листопада 2016 року встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом. Протипоказано важкий фізичний труд, робота з навантаженням на праву руку. Може працювати вахтером, черговим приміщення, сторожем.

Згідно з довідкою серії 10ААА № 242867 Міжрайонної спеціалізованої травматологічної МСЕК міста Маріуполь від 16 листопада 2016 року ОСОБА_2 з 15 листопада 2016 року було безстроково встановлено третю групу інвалідності та 55% втрати професійної працездатності у зв`язку із трудовим каліцтвом. Рекомендоване санаторно-курортне та медикаментозне лікування, протезування.

Факт заподіяння моральних страждань та важкого психоемоційного стану підтверджується висновком спеціаліста психолога від 07 липня 2018 року, згідно з яким за результатами обстеження ОСОБА_2 було встановлено, що внаслідок травматизації та втрати руки відбулися негативні тяжкі зміни у психічній діяльності, виявлені пограничні розлади (депресія з високою можливістю невротизації), підвищений рівень посттравматичних стресових хвилювань як реакція на травматичний стрес, особиста криза внаслідок фрустрації планів та значущих життєвих цінностей, наявність хронічного посттравматичного стресового розладу.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробничу травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв*язку з отриманою на виробництві травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Констатуючи наявність факту заподіяння моральної шкоди, суд керувався критеріями загальнолюдських цінностей і виходив з розуміння того, що життя та здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а ампутація руки за жахливих обставинах при порушенні роботодавцем вимог безпеки (охорони праці) та втрата працездатності для молодої людини 19-ти річного віку, батька двох малолітніх дітей, поза всяким сумнівом, пов`язана з глибокими душевними стражданнями, що за законом підлягають компенсації, в тому числі й грішми.Суд зауважив , що порушення правил охорони праці з боку роботодавця, в результаті чого відбулась інвалідність ОСОБА_2 , призвело до заподіяння як фізичних, так, і як наслідок, моральних страждань, оскільки тяжкість заподіяної травми, нестерпний біль та стрес, який відчував позивач після нещасного випадку, та фізична обмеженість на все життя і неможливість професійної самореалізації є безумовно значним моральним потрясінням.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз*ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України в п. 13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Причини настання нещасного випадку ,викладені в п.7 акту № 24/3 (форма Н-1) та в п.4 акту (форма Н-5),як основні,так і супутні-організаційні були досліджені судом першої ,тому посилання позивача в апеляційній скарзі на неповне з*ясування обставин справи не є слушними.

З аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. В той час, як ст. 153 КЗпП України передбачено обов`язок відповідача забезпечити небезпечні умови праці.

Доводи апеляційної скарги відповідача про недоведеність факту моральної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Апеляційний суд погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу фізичних, душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням всіх обставин справи.

Зокрема, судом враховано характер та відсоток втрати професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення стану здоров*я .

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційних скарг позивача та представника відповідача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом, оскільки розмір моральної шкоди визначено з урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода, судом враховано відсоток втрати професійної працездатності та третя група інвалідності внаслідок трудового каліцтва, суд взяв до уваги, що він переносить щоденно фізичний біль та моральні страждання, порушено його звичайний життєвий ритм, у зв`язку з чим позивач переносить моральні страждання та хвилювання.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування у розмірі 200 000 грн.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами. Доводи апеляційних скарг сторін не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» - залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав , передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 17 травня 2019 року .

Судді: