Справа № 645/3040/19
Провадження № 2/645/1424/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю представника позивача - Мельник Н.О .

відповідача - ОСОБА_4

секретар судового засідання - Костін О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 31 серпня 2001 року по 18 травня 2016 року знаходився в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , від подружнього життя з якою мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказав, що за час перебування з відповідачем у шлюбі спільно придбано чотирикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за відповідачем. З огляду на те, що ОСОБА_4 не визнається його право на частку у спільному майні подружжя та приховуються правовстановлюючі документи, позивач просив визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу майна подружжя.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

24 червня 2019 року ОСОБА_4 подано відзив на позов, яким вона просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. Відзив мотивований тим, що проти поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, вона не заперечує та була згодна на укладення відповідного договору з нотаріальним посвідченням, проте позивач жодного разу не звернувся до неї з приводу вказаного питання. Тобто, вважає відсутнім спір про право.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 липня 2019 року за клопотанням представника позивача витребувано докази та закрито підготовче провадження по справі, яку призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, та просили задовольнити. При цьому представник позивача пояснила, що під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі придбано квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 Зазначила, що в позасудовому порядку сторони не дійшли згоди з приводу поділу спільного майна.

В судовому засіданні ОСОБА_4 позовні вимоги визнала, не заперечувала проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу майна подружжя.

Суд, вислухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності і надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного.

Матеріали справи свідчать, що з 31 серпня 2001 року по 18 травня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2152569, наданого 02 грудня 2003 року Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29 листопада 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зеленецькою О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3832, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Тобто, вказана квартира набута подружжям за час шлюбу.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною першою статті 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

За ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судовим розглядом встановлено, що частки сторін у праві спільної сумісної власності подружжя є рівними, оскільки інше не встановлено домовленістю між ними, шлюбний договір також відсутній.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно наявної в матеріалах справи квитанції, позивачем за подання до суду позову сплачено судовий збір в розмірі 4 433,01 грн.

Проте, згідно звіту про оцінку майна, наданого ТОВ «Міжнародний інститут оцінки «ЛОТ», ринкова вартість об`єкта оцінки - квартири АДРЕСА_2 станом на 05 липня 2019 року складає 675 461,00 грн. без врахування ПДВ.

Тобто, за подання вказаного позову сплаті підлягав судовий збір в розмірі 3 377,30 грн., який слід стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 .

Водночас позивачу роз`яснюється, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Розподілити спільне майно подружжя, набуте в період шлюбу, у вигляді квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , судовий збір в розмірі 3 377 гривень 30 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 20 вересня 2019 року.

Суддя - І.В. Ульяніч