Єдиний унікальний номер 219/5161/15-ц Номер провадження 22-ц/804/1270/19
Єдиний унікальний номер 219/5161/15-ц
Номер провадження 22-ц/804/1270/19
Головуючий у 1 інстанції Медінцева Н.М.
Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Мальованого Ю.М., Соломахи Л.І.

за участю секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 219/5161/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2019 року (суддя Медінцева Н.М.), ухваленого в приміщенні суду в м.Бахмут Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі банк», Банк) звернулось до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог Банк посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №3142Н/08-9 від 11.06.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 145000,00 грн з розрахунку 23% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 10 червня 2018 року. 21 серпня 2009 року між Банком та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №4 до кредитного договору №3142Н/08-9 від 11.06.2008 року, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у формі відкличної мультивалютної не поновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 160160,82 грн. окремими частинами на поточні потреби з розрахунку 18% річних з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 10 березня 2028 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 15.06.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 185502,50 грн. (заборгованість за кредитом 151744,24 грн.; відсотки 27,745 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 6013,13 грн.). Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

Відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про скасування заочного рішення, яку ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 травня 2017 року задоволено та заочне рішення скасовано.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2019 року цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

З вказаною ухвалою не погодився позивач та через свого представника уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну М.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та прийняти постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною та прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Звертає увагу, що ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01.11.2018 року задоволено клопотання позивача та призначено розгляд справи в режимі відеоконференції на 19.12.2018 року о 10 годині 00 хвилин з Господарським судом м.Києва. Представник позивача Кучерявий В.О. з`явився до Господарського суду м.Києва, про що є відповідний запис в журналі реєстрації відвідувачів суду, проте встановити зв`язок з Артемівським міськрайонним судом Донецької області жодним чином не виявилося можливим. Таким чином, висновок суду щодо неявки представника в судове засідання 19.12.2018 року не відповідає дійсності.

Посилається на положення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, рішення ЄСПЛ у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 та зазначає, що суд занадто формально ставиться до передбачених законом вимог, що перешкоджає доступу до правосуддя.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження від 24 квітня 2019 року разом з копією апеляційної скарги та доданими до неї документами отримано відповідачем ОСОБА_1 04 травня 2019 року. (а.с.42)

Представник позивача в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання суду апеляційної інстанції також не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

У судове засідання з`явився представник відповідача, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2018 року цивільну справу №219/5161/15-ц прийнято до провадження суддею та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 18 вересня 2018 року на 11 годину 05 хвилин.

18 вересня 2018 року у зв`язку з неявкою у судове засідання представника позивача та відповідача розгляд справи відкладено на 01 листопада 2018 року на 09 годину 00 хвилин.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2018 року задоволено клопотання представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції з Господарським судом м.Києва та розгляд справи відкладено на 19 грудня 2018 року на 10 годину 00 хвилин.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2018 року розгляд справи відкладено на 08 лютого 2019 року на 09 годину 30 хвилин у зв`язку з відсутністю зв`язку з Господарським судом м.Києва, та визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

08 січня 2019 року позивачем отримано судову повістку на 08.02.2019 року разом з копією ухвали від 19.12.2019 року (том 2, а.с.9).

28 січня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні 08.02.2019р. в режимі відеоконференції з Деснянським районним судом м.Києва, на яке суд відреагував листом, в якому повідомив позивачу, що Артемівський міськрайонний суд Донецької області не має технічної можливості проводити судове засідання в режимі відеоконференції, оскільки на час звернення позивача з клопотанням в суді є лише 3 зали судових засідань, облаштованих для проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Відповідач та його представник вважали, що без представника позивача розгляд справи 08.02.2019р. не можливий, оскільки без його присутності не можливо вирішити заявлені ними клопотання, а тому просили позов залишити без розгляду через неявку представника позивача в судове засідання.

Оскаржуваною ухвалою цивільну справу за даним позовом залишено без розгляду.

Постановлюючи ухвалу суд послався на ч.1 ст.44 ЦПК України, відповідно до якої учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Також на ст.197 ч.1, ст.198 ч.ч.1, 2, 4, ст.223 ч.2 ЦПК України, згідно яких суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні. Якщо розгляд справи у випадках, передбачених цим Кодексом, починається спочатку, суд призначає та проводить підготовче засідання спочатку в загальному порядку, крім випадку ухвалення рішення про колегіальний розгляд справи, коли підготовче засідання проводиться спочатку лише у разі, якщо суд дійшов висновку про необхідність його проведення (ч.ч.2, 4 ст.198 ЦПК).

Відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Суд в ухвалі зазначив, що справа неодноразово призначалась до судового розгляду з викликом представника позивача, явка якого визнана судом обов`язковою, останній був належним чином повідомлений про розгляд справи і повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причини неявки. Оскільки згідно із вимогами ЦПК України, суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, а також враховуючи, що нез`явлення представника позивача до суду перешкоджає вирішенню спору по суті з урахуванням вимог диспозитивності та верховенства права, та враховуючи не надання ним будь-яких доказів відсутності можливості прибути до суду через поважні причини, суд прийшов до висновку про залишення цивільної справи за позовом ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч.2 ст.200 ЦПК України, що за результатами підготовчого провадження суд постановляє ухвалу про:

1) залишення позовної заяви без розгляду;

2) закриття провадження у справі;

3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Згідно до ч.1 ст.198 ЦПК України, підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими Главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.223 ЦПК України:

1. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

2. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

3. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

4. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

5. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

6. Наслідки, визначені частинами третьою - п`ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання.

7. У разі розгляду справи за відсутності позивача або відповідача суддя-доповідач оголошує стислий зміст позовної заяви або відзиву відповідно.

8. У разі відкладення розгляду справи суд повинен допитати свідків, які з`явилися. Тільки у виняткових випадках за ухвалою суду свідки не допитуються і викликаються знову.

9. Про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.

Пунктом 3 ч.1 ст.257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Посилаючись в оскаржуваній ухвалі на практику Європейського суду з прав людини та аналіз норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема питання порушення вимог ст.17 Конвенції, яка закріплює принцип неприпустимості зловживання правами, суд робить висновок, що сама по собі неявка представника позивача може свідчити про втрату інтересу до вирішення справи, вирішення спору у такому випадку є порушенням принципу диспозитивності.

Суд також зазначив, що ПАТ «ВіЕйБі Банк», як позивач, не надав доказів вжиття ним заходів, спрямованих на те, щоб дізнатись про хід і стан судового провадження, що свідчить про втрату інтересу з його сторони до даної справи, що в свою чергу є зловживанням ним своїми процесуальними правами і не відповідає вимогам п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що підготовче провадження неодноразово відкладалось не з вини позивача по справі. Представником Банку на чергові дати направлялись клопотання про розгляд справи в режимі відео конференції (т.1 а.с.174, ь185, 196, 201, 234). Також з матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування заявлених клопотань представник позивача посилався на відсутність коштів через триваючу процедуру ліквідації установи.

До суду представником позивача на останню дату 08.02.19р. також направлялось до суду клопотання про розгляд справи в режимі відео конференції (т.2 а.с.10).

Зазначене клопотання отримано судом першої інстанції 28 січня 2019 року та у встановленому судом порядку судом не вирішено.

Статтею 211 ЦПК України передбачено, що: 1) розгляд справи відбувається в судовому засіданні; 2) про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи; 3) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів; 4) судове засідання проводиться у спеціально обладнаному приміщенні - залі судових засідань. Окремі процесуальні дії в разі необхідності можуть вчинятися за межами приміщення суду.

Разом з тим, згідно ст.212 ЦПК України: 1. Учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

2. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

3. Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

4. Ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

5. Суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом.

6. Свідок, перекладач, спеціаліст, експерт можуть брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції виключно в приміщенні суду.

7. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в обов`язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за п`ять днів до відповідного судового засідання.

8. Копія ухвали про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду негайно надсилається до суду, який зобов`язаний організувати її виконання, та особі, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Слід зазначити, що виняток, коли учасники справи, які виявили бажання скористатися правом на слухання справи в режимі відеоконференції, мають прибути в суд у разі визнання їх явки обов`язковою, стосується випадку проведення судових засідань поза межами приміщення суду (відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему). Тобто визнавши явку представника позивача обов`язковою, суд мав забезпечити його участь в судовому засіданні в режимі відеоконіференції у приміщенні суду, або визначеному судом, або у тому про яке зазначене у клопотанні представника позивача.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Клопотання позивача від 21.01.2019 року про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Деснянським районним судом м.Києва суд першої інстанції отримав 28.01.2019 року, відреагував на клопотання листом від 06.02.2019 року, в якому повідомив позивачу, що Артемівський міськрайонний суд Донецької області не має технічної можливості проводити судове засідання в режимі відеоконференції, оскільки на час звернення позивача з клопотанням в суді є лише 3 зали судових засідань, облаштованих для проведення судових засідань в режимі відеоконференції. В зазначеному листі суду в якості адресата зазначена Славкіна М.А. та електрона адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте докази отримання позивачем зазначеного листа в матеріалах справи відсутні (т.2 а.с.13).

Згідно ч.3 ст.182 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

За положенням ч.ч.4, 5 ст.259 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати. Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання.

З протоколу судового засідання від 08.02.2019 року вбачається, що 28.01.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Проте інформація щодо вирішення заявленого клопотання позивача в журналі судового засідання відсутня.

Колегія суддів також зазначає, що неодноразове відкладення попереднього засідання по справі відбувалось не з вини представника позивача, а з інших об`єктивних підстав.

Таким чином, з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, доказів направлення та вручення клопотання представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції від 28 січня 2019 року, колегія суддів зазначає, що судом зроблено помилковий висновок про зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Згідно частини 4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції.

Пославшись в оскаржуваній ухвалі, зокрема, на рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001, суд першої інстанції не звернув увагу, що вказане рішення стосувалося не сплати заявником збору у 100000000 польських злотих до суду. Внаслідок цього у незазначену дату Плоцький регіональний суд видав розпорядження повернути заявникові його заяву про позов (п. 22 рішення). В даному випадку ЄСПЛ в п.53 цього рішення зазначив, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом.

Колегія суддів також зазначає, що суд першої інстанції, не з`ясувавши фактичного волевиявлення позивача в частині участі у розгляді справи і залишаючи справу без розгляду, не розглянув справу остаточно, що в подальшому може призвести до порушення його прав на доступ до суду, передбачене ст.6 Конвенції. Як це зазначено в п.25 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Кутіч проти Харватії», згідно якого право на доступ до суду включає не тільки право ініціювати судове провадження, але й право одержати вирішення справи судом. Відсутність вирішення судом справи становить порушення права на доступ до суду (пункт 31 рішення у справі «Ганчі проти Італії»).

Крім того в резолютивній частині ухвали зазначено про залишення без розгляду цивільної справи за позовною заявою ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», що не в повній мірі відповідає вимогам ч.2 ст.200, ч.5 ст.223 ЦПК України, згідно яких суд може залишити без розгляду саме позовну заяву.

На підставі викладеного, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх передчасними, та такими, що не відповідають дійсним обставинам та дослідженим доказам, які містяться в матеріалах справи. Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і вона підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, оскільки суд, приймаючи рішення про залишення справи без розгляду, порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на висновок апеляційного суду про задоволення апеляційної скарги та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суду апеляційної інстанції підлягають розподілу за результатами розгляду спору по суті.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2019 року задовольнити.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 лютого 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді Ю.М. Мальований

Л.І. Соломаха

Повне судове рішення складено 23 травня 2019 року.

Головуючий суддя: О.В. Агєєв