ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6505/19 Справа № 207/1158/18 Суддя у 1-й інстанції - Савченко В. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих дорожньо - транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 24 січня 2018 року приблизно о 08-00 за адресою: м.Кам`янське, вул.М.Лисенка, в районі будинку №55 відбулось зіткнення автомобіля «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) - власником якого є позивач - ОСОБА_2 , під керуванням водія - ОСОБА_3 , та іншого автомобіля «Шевроле Лачетті» д.н.з. НОМЕР_3 (водій - ОСОБА_1 ). В результаті зіткнення вказаних транспортних засобів, автомобілю «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач, було заподіяно значних матеріальних пошкоджень. Учасники ДТП (за пропозицією відповідача) скористались своїм правом, передбаченим п.33.2. ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.124 КУпАП, та склали повідомлення про ДТП від 24.01.2018 року. Після відкриття провадження у справі ПАТ СК «Країна» здійснило страхову виплату на користь позивача у сумі 50000 грн. 00 коп. Згідно висновку експерта №1803/18/18 автотоварознавчої експертизи щодо визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТЗ, від 14.03.2018 року, вартість відновлювального ремонту (з урахуванням коефіцієнту зносу) КТЗ «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП (за вирахуванням ПДВ), складає 120395.55 грн. За розрахунком позивача ціна позову у відповідності до ст.1194 ЦК України складається з різниці між заподіяним збитком та страховим відшкодуванням, тобто 70395.55 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача, а також 1800.00 грн. витрат на проведення експертного дослідження щодо визначення розміру збитків, та 1062.40 грн судового збору.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 лютого 2019 року позовні вимоги позивача було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 70395.55грн розміру збитків; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1800.00грн витрат на підготовку експертного висновку №1803/18/18 автотоварознавчої експертизи щодо визначення вартості матеріальної шкоди заподіяної власнику КТЗ від 14.03.2018 року, проведеного судовим експертом Дроздовим Ю.В. на замовлення ОСОБА_2 ; вирішено питання щодо судових витрат.

З таким рішенням суду ОСОБА_1 не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Івах Є.В. відповідно до положень ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 лютого 2019 року - без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено згідно пояснень свідка ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди від 24.01.2018 року, ініціатива щодо складання учасниками пригоди повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 24.01.2018 року виходила від відповідача ОСОБА_1 ; наступного ж дня після дорожньо-транспортної пригоди 25.01.2018 року автомобіль позивача «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_1 перебував на ремонті ТОВ фірми «Алмаз Мотор, ЛТД».

Ухвалюючи рішення, суд врахував, що висновок судового експерта №1803/18/18 автотоварознавчої експертизи щодо визначення вартості матеріальної шкоди заподіяної власнику КТЗ від 14.03.2018 року ОСОБА_4 містить відповідь на питання, яким є розмір матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП від 24.01.2018 року; лист-відповідь судового експерта Дроздова Ю.В. на адвокатський запит від 23.10.2018 року свідчить про те, що зафіксований в протоколі огляду транспортного засобу від 26.02.2018 року перелік пошкоджень та складена на підставі цього протоколу ремонтна калькуляція необхідних відновлювальних робіт автомобіля «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_1 , не містить у собі жодних аварійних пошкоджень, які не були наслідком вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Суд також врахував, що висновок судового експерта №1803/18/18 автотоварознавчої експертизи щодо визначення вартості матеріальної шкоди заподіяної власнику КТЗ від 14.03.2018 року ОСОБА_4 складено у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженим спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду держмайна від 24.11.2003 №142/5/2092, тобто складений компетентною особою, яка має відповідні дозволи та кваліфікацію для надання відповідей на поставлені питання, будь-яких інших доказів на спростування розміру збитків, визначеного вказаним висновком, відповідачем не надано.

Суд встановив в ході допиту свідка ОСОБА_3 , що автомобіль дійсно перебував на ремонті і його саме частково відремонтовано. Зазначений свідок також повідомив суд про те, що станом на дату ДТП від 24.01.2018 року автомобіль «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_1 не мав жодних не відремонтованих пошкоджень, тобто був повністю справний; усі пошкодження були отримані виключно внаслідок ДТП від 24.01.2018 року.

Судом встановлено, що розмір страхового відшкодування (50 000 грн) було сплачено ПАТ СК «Країна» позивачу вже після подання ним позову та відкриття провадження у справі, а саме 22.05.2018 року.

Встановлено, що на підготовку експертного висновку №1803/18/18 автотоварознавчої експертизи щодо визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТЗ від 14.03.2018 року, проведеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., було витрачено 1800.00грн, що зокрема підтверджується квитанцією до цього висновку. Крім того позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 710.00грн під час подання позову, та 352.40грн за витребування судом від ПрАТ «Київстар» інформації щодо смс-повідомлення відповідача про виклик на огляд пошкодженого автомобіля позивача, який судом було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції посилався на обгрунтованість позовних вимог позивача та доведеність вини відповідача у заподіянні ним збитків позивачу під час дорожньо-транспортної пригоди від 24.01.2018 року.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на недоведеність позивачем своїх позовних вимог в частині суми збитків, які вона понесла; безпідставність залишення без задоволення заяви відповідача про повернення йому запасних частин; упереджене ставлення судді суду першої інстанції до відповідача та його представника; незаконне твердження суду першої інстанції в частині визнання законним експертного висновку.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення збитків, в частині визначення їх розміру, суд першої інстанції обгрунтовано посилався на висновок судового експерта № 1803/18/18 автотоварознавчої експертизи щодо визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику КТЗ від 14.03.2018 року ОСОБА_4 , який було складено у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженим спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду держмайна від 24.11.2003 №142/5/2092, тобто складений компетентною особою, яка має відповідні дозволи та кваліфікацію для надання відповідей на поставлені питання.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що будь-яких інших доказів на спростування розміру збитків, визначеного вказаним висновком, відповідачем не надано та не було заявлено клопотання щодо призначення судової автотоварознавчої експертизи ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

Безпідставними є доводи апелянта щодо упередженого ставлення судді Савченко В . О. під час судового засідання, оскільки процесуальний закон в даному випадку встановлює чіткий механізм дій сторони або її представника, зокрема, заявлення відводу згідно ст. 36 ЦПК України. Однак, ні відповідачем, ні його представником така заява не подавалась, і відповідно судом першої інстанції не вирішувалась.

А тому, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

В своїй скарзі апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання законним експертного висновку №1803/18/18 від 14.03.2018 р., оскільки вказує, що в самому висновку чітко зазначена наявність пошкоджень на момент огляду, які мали місце до ДТП, яка відбулась 24.01.2018 р., однак суд першої інстанції уваги на це не звернув.

Колегія суддів вважає необгрунтованими вказані доводи, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, водій автомобіля "Тойота Авенсіс" д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , який був допитаний як свідок в ході судового засідання, докладно повідомив суду щодо механізму ДТП та отриманих в результаті пошкоджень, а також те, що до моменту ДТП, яка сталася 24.01.2018 року, автомобіль "Тойота Авенсіс" д.н.з. НОМЕР_1 не мав не відремонтованих пошкоджень. Крім того, наступного дня після ДТП автомобіль позивача перебував на ремонті ТОВ фірми "Алмаз Мотор, ЛТД", що цілком узгоджується із наявним в матеріалах справи листом ТОВ фірми "Алмаз Мотор, ЛТД" від 29.10.2018 року № 841. Також, судом першої інстанції вірно враховано, що висновок судового експерта №1803/18/18 автотоварознавчої експертизи щодо визначення вартості матеріальної шкоди заподіяної власнику КТЗ від 14.03.2018 року ОСОБА_4 містить відповідь на питання, яким є розмір матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП від 24.01.2018 року; лист-відповідь судового експерта Дроздова Ю.В. на адвокатський запит від 23.10.2018 року свідчить про те, що зафіксований в протоколі огляду транспортного засобу від 26.02.2018 року перелік пошкоджень та складена на підставі цього протоколу ремонтна калькуляція необхідних відновлювальних робіт автомобіля «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_1 , не містить у собі жодних аварійних пошкоджень, які не були наслідком вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач завчасно повідомлявся про дату, час та місце огляду транспортного засобу "Тойота Авенсіс" д.н.з. НОМЕР_1 , однак, як сам зазначив в ході судового засідання, на вказаний огляд не з`явився.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

При цьому потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1192 ЦК України підстав.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз`яснено у пунктах 16, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За розрахунком позивача ціна позову у відповідності до ст.1194 ЦК України складається з різниці між заподіяним збитком та страховим відшкодуванням, тобто 70395.55 грн (120395.55грн - 50000.00 грн).

Виходячи з викладеного, встановивши фактичні обставини справи, враховуючи доведеність вини відповідача в скоєному ДТП, приймаючи до уваги розмір отриманого позивачем страхового відшкодування в сумі 50 000 грн. - колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальних збитків в розмірі 70395 грн. 55 коп.

А тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова