АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/811/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Подорога Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар: Семчук А.В.

учасники справи:

позивач та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

розглянув за виділеними матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 19 березня 2019 року у складі судді Подороги Л.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В січні 2019 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 29 січня 2019 року об`єднано в одне провадження зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В березі 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

В обґрунтування заяви посилався на те, що предметом спору є спільне майно подружжя, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який був придбаний у період перебування у шлюбі із ОСОБА_2 та був оформлений і зареєстрований за останньою.

Вказує, що ОСОБА_2 порушила права та інтереси заявника, відмовившись добровільно поділити спільно набуте майно подружжя, а саме будинок по АДРЕСА_1 .

Заявник вважає, що на момент виконання рішення суду ОСОБА_2 передчасно реалізує вказаний будинок, який є частиною спільного сумісного майна подружжя, набутого під час шлюбу, що в подальшому призведе до неможливості реального стягнення та поділу цього майна і виконання рішення суду.

Враховуючи вищевказане, просив накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 19 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок із господарськими будівлями та надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2

Ухвала мотивована тим, що предметом спору за первісним позовом є вказаний житловий будинок, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 Рішенням Городищенського райсуду від 30 листопада 2017 року шлюб між сторонами розірвано. А тому є підстави об`єктивно припускати, що спірний будинок може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відчуження якого може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати. Судовий збір, а також всі інші судові витрати стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказала, що ОСОБА_1 , звернувшись до суду із заявою про забезпечення позову, не дотримався вимог п.5, п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України, а саме не зазначив ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, та своєї пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до залишення без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами існує спір про поділ майна подружжя.

Предметом первісного позову ОСОБА_1 є житловий будинок із господарськими будівлями та надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2

Рішенням Городищенського районного суду від 30 листопада 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Види забезпечення позову застосовуються для того щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний житловий будинок підлягає до задоволення, оскільки відчуження майна, яке може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя, може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно та з урахуванням предмету спору, обсягу заявлених позовних вимог, ймовірних наслідків можливого відчуження спірного майна, прийшов до вірного висновок про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Накладення арешту на майно є процесуальним заходом, спрямованим на можливість виконання рішення суду у випадку поділу спірного майна. Крім того, такий захід є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Доводи скаржника про те що ОСОБА_1 , звернувшись до суду із заявою про забезпечення позову, не дотримався вимог п.5,п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України, а саме не зазначив ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та не зазначив своєї пропозиції щодо зустрічного забезпечення, а суд, в свою чергу, не застосував норму статті 151 ЦПК України та не повернув заяву ОСОБА_1 не дають підстав для скасування обґрунтованої та вмотивованої ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 19 березня 2019 року.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 19 березня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді В.В.Пономаренко

Ю.В.Сіренко

Т.Л. Фетісова