Ухвала

Іменем України

27 травня 2019 року

м. Київ

справа № 127/11138/18-ц

провадження № 61-9607ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду України про визнання порушеним права на захист та справедливий суд, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Верховного Суду України, в якому просив визнати порушення Верховним Судом України його права на захист та справедливий суд; стягнути з держави України кошти у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 87 500 грн.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року, у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду України відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій 06 травня 2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року і ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судами при ухваленні судових рішень, порушено норми процесуального права, не встановили факт порушення права на правову допомогу.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У статті 126 Конституції України закріплено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Без згоди Вищої ради правосуддя суддю не може бути затримано або утримувано під вартою чи арештом до винесення обвинувального вироку судом, за винятком затримання судді під час або відразу ж після вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Встановивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з процесуальними діями колегії суддів судової палати в кримінальних справах Верховного Суду України, пов`язані з розглядом його касаційної скарги на вирок Волинського обласного суду від 28 травня 2001 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обгрунтованого висновку про те, що спір не підлягає розгляду в порядку будь-якого судочинства.

Встановлені судами обставини є підставою згідно пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України для відмови у відкритті провадження у справі.

На спірні правовідносини, у яких заявлені вимоги до Верховного Суду України не поширюється юрисдикція судів, оскільки ні суддя як посадова особа, що здійснює правосуддя, ні суд як орган, що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем або іншою стороною, яка бере участь у справі, за винятком випадків, коли суддя виступає як представник цієї установи, а не орган, що здійснює правосуддя.

Належним відповідачем у подібних спорах може виступати лише держава, а не суди, які діють від імені держави.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/2652/17 (провадження № 14-638цс18).

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, мотивуванні судових рішень не викликає розумних сумнівів.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва

від 15 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду

від 11 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду України про визнання порушеним права на захист та справедливий суд, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта