Справа № 573/729/19
Номер провадження 2/573/251/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білопільської міської ради Сумської області про визнання права власності на гараж,

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білопільської міської ради Сумської області про визнання права власності на гараж. Свої вимоги позивач мотивує тим, що у 2008 році він збудував гараж на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 без оформлення на той час дозвільної документації. На підставі рішення 02 сесії 06 скликання Білопільської міської ради від 10 грудня 2010 року на ім`я « ОСОБА_2 » 31 березня 2011 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 00500 з цільовим призначенням земельної ділянки площею 0,0064 га - для індивідуального гаражного будівництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що після реєстрації шлюбу, а саме 20 серпня 2010 року він змінив прізвище на ОСОБА_3 . При зверненні до Філіалу «Білопільське ГВД» КП «Сумське міське БТІ» він отримав технічний паспорт на гараж за інвентарним № 5901. На даний час право власності на зазначений гараж в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Реєстраційною службою Білопільського районного управління юстиції Сумської області не зареєстровано. Зазначає, що при вирішенні питання щодо узаконення збудованого гаражу, відділом містобудування архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва, екології та інфраструктури Білопільської районної державної адміністрації йому було відмовлено у зв`язку з тим, що містобудівні умови та обмеження на будівництво об`єкта видаються на об`єкт, який планується будуватись. Право власності на зазначену ділянку йому належить на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , однак на даний час на вищевказаний гараж, який збудований на цій ділянці, відсутні правовстановлюючі документи, право власності в БТІ не зареєстровано і не внесено до Державного реєстру прав на нерухоме майно. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просить визнати за ним право власності на збудований гараж № НОМЕР_2 , який розташований по АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 25 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а. с. 33-34).

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про проведення підготовчого засідання в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі (а. с. 39).

Представник відповідача Білопільської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився. Міський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника міської ради (а. с. 38).

У зв`язку з неявкою сторін суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

За змістом ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Таким чином, Цивільний процесуальний кодекс України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами.

Представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Павлівка Білопільського району Сумської області, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а. с. 46).

Рішенням від 10 червня 2008 року позивачу надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для гаражного будівництва площею 47 кв.м. по АДРЕСА_1 Сумської області та затверджено план забудови (а. с. 41-43).

Згідно акту вибору земельної ділянки для будови гаражу по АДРЕСА_1 комісія вивчила інженерну характеристику будови і обстежила земельну ділянку (а. с. 44).

Із архівного витягу із рішення ІІ сесії Білопільської міської ради Сумської області від 10 грудня 2010 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок жителям Білопільської міської ради для будівництва індивідуальних гаражів та ведення особистого селянського господарства із земель житлової і громадської забудови» вбачається, що затверджено проект землеустрою для будівництва індивідуальних гаражів, в тому числі ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , площею 0,0064 га, а також зобов`язано видати державний акт на право власності на земельну ділянку (а. с. 47).

Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданим 31 березня 2011 року на підставі рішення ІІ сесії VІ скликання Білопільської міської ради від 10 грудня 2010 року, за ОСОБА_2 посвідчено право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0064 га для індивідуального гаражного будівництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 00500 (а. с. 6).

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого повторно 20 серпня 2010 року та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін щодо прізвища позивача від 14 березня 2019 року вбачається, що позивач змінив прізвище Муха на прізвище дружини ( Лєдяєва) відповідно до ст. 53 СКУ згідно із заявою № 37-02-91 від 17 серпня 2010 року (а. с. 5, 45).

Розпорядженням голови Білопільської міської ради від 19 лютого 2016 року за № 36-ОД перейменовано вулицю АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 (а. с. 12).

Рішенням виконавчого комітету Білопільської міської ради № 50 від 29 березня 2019 року присвоєно юридичну адресу гаражу, що знаходиться на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 , а саме: гараж № 14, АДРЕСА_1 буд. АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . Білопілля Сумська область, про що Філіал «Білопільська ГВД» КП «Сумське МБТІ» зобов`язали внести відповідні зміни до інвентарно-облікових документів (а. с. 11).

Відповідно до копії технічного паспорту на гараж АДРЕСА_3 НОМЕР_5 , виданого філіалом «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 22 лютого 2019 року, замовником на виготовлення технічної документації є ОСОБА_1 (а. с. 7-9).

Згідно із звітом про оцінку майна гаражу № 14 по вул АДРЕСА_1 Сумської області, загальною площею 36,4 кв.м станом на 12 березня 2019 року ринкова вартість об`єкта оцінки становить 26 694 грн. (а. с. 16-29).

За даними Філіалу Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця КП Сумське міське бюро технічної інвентаризації право власності на гараж АДРЕСА_3 НОМЕР_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 Сумської області ні за ким не зареєстроване. У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності. Інвентарна справа наданий гараж заведена вперше (а. с. 10).

Згідно із довідкою КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро» № 9 від 18 березня 2019 року та відповідного висновку, гараж АДРЕСА_3 14 за адресою: АДРЕСА_1 з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм і правил, знаходиться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці і не знаходиться на суміжних земельних ділянках (а. с. 14-15).

Із письмового роз`яснення відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва, екології та інфраструктури Білопільської районної державної адміністрації Сумської області від 15 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень для будівництва індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 13).

Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України визначено загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, та не регулює правовий режим самочинного будівництва. Відповідно до положень цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди, інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Зокрема, частиною 3 статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. ст. 4, 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що звернення до суду з позовом про визнання права власності на гараж має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що позивач має право власності на збудований гараж, однак він не може реалізувати його і вільно розпоряджатись у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 і визнання за ним права власності на гараж АДРЕСА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 328, 331, 375, 392 ЦК України, ст. ст. 3, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 4, 15, 76-78, 81, 200, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 ) до Білопільської міської ради Сумської області (, місце знаходження: 41800, м. Білопілля, вул. Соборна, 70 Сумської області), про визнання права власності на гараж, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж АДРЕСА_4 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: