Справа №442/702/19
Провадження №2/442/545/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

18 квітня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

встановив :

30.01.2019 позивач звернувся з позовом до суду до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на його користь суму заборгованості в розмірі 1500 дол.США, що в гривневому еквіваленті становить 42 195 грн. згідно з договором позики від 14.09.2018.

У обґрунтування позову позивач вказує, що 27.08.2018 між ним та відповідачем було укладено договір позики за яким, він передав у власність грошові кошти в розмірі 1500 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 42 195 грн. згідно з договором позики від 14.09.2018, а позичальник в свою чергу зобовязався повернути суму позики до 31.12.2018. На підтвердження такого позичальник надав розписку від 14.09.2018, однак своїх зобовязань не виконав.

Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позову.

Відповідач в судове засідання потворно не зявився, причин своєї неявки не повідомляв, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за останньою відомою судові адресою.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, керуючись вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

З розписки від 14.09.2018 вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики відповідно до якого ОСОБА_2 зобовязався повернути ОСОБА_1 позичені в нього кошти в сумі 1500 дол. США в термін до 31.12.2018.

Згідно вимог ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З урахуванням обмеженої сфери використання іноземної валюти та установленого способу виконання зобовязання (у національній валюті), сума боргу, яка виникла в іноземній валюті та підлягає стягненню з відповідача повинна визначатись за правилом ч.2 ст.533 ЦК України, тобто в іноземній валюті, але з виконанням в національній валюті.

Аналіз норм ст.99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня.

У зв'язку з тим, що відповідач зобов'язання за договором не виконав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі визначеному позивачем 42 195 грн. в визначеному еквіваленті на день подачі позову ( 1500 дол. США х 28,1268 грн. за 1 дол. США)., в межах заявлених вимог підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 14.09.2018 в розмірі 1500 ( одна тисяча пятсот) дол.США, що в гривневому еквіваленті становить 42 195 грн. ( сорок дві тисячі сто девяносто пять гривень).

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення буде складено 16.04.2019.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, Львів, місце реєстрації: вул. В. Великого,23/160, м. Дрогобич.

Суддя А.П. Хомик