ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 643/17595/18

провадження № 22-ц/818/2406/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2019 року (головуючий суддя першої інстанції Харченко А.М.), -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив зобов'язати відповідачів демонтувати металеві конструкції з балконів квартири позивача АДРЕСА_2 та відремонтувати пошкоджені свердлінням плити балконів вказаної квартири. Зобов'язати відповідачів відновити стан квартири АДРЕСА_1, який існував до реконструкції квартири, а саме, ліквідувати самовільно зроблені дверні отвори на вулицю у несучих стінах будинку АДРЕСА_1 демонтувати сходи. Заборонити відповідачам використовувати житлову квартиру АДРЕСА_1 для розміщення у ній ділового офісу та стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 25000грн.

Позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову шляхом вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачам до набрання законної сили рішенням у справі № 643/17595/18 вчиняти будь-які дії спрямовані на узаконення будівельних робіт, проведених у квартирі АДРЕСА_1, а також щодо переведення житлової квартири АДРЕСА_1 до нежитлової.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи ухвалу про залишення без задоволення заяви про забезпечення позову суд виходив з того, що застосування заходів забезпечення позову заявлених позивачем фактично буде вирішенням спору по суті.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, висновки суду викладені в ухвалі не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування скарги позивач також зазначає, що під час ухвалення судового рішення судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неповноти встановлення фактичних обставин справи та неповноти дослідження доказів, що мають істотне значення для вирішення питання про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач звернувся з заявою про забезпечення позову обґрунтовуючи її тим, що на його адресу 26 січня 2019 року надійшла відповідь на його лист від Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 18.01.2019 р., у якому зазначено що 28.12.2018 до Інспекції з Єдиного дозвільного центру надійшло повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності( належить до об'єктів з незначними наслідками (СС1) на об'єкт «Реконструкція нежитлових приміщень 1-го поверху НОМЕР_1 з улаштуванням окремого входу за адресою: АДРЕСА_1», подане ОСОБА_3 разом із ОСОБА_2 відповідно до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466».

Позивач у заяві про забезпечення позову також зазначав, що відповідачі навмисно внесли недостовірні дані, а саме: 1) будівельні роботи у житловій квартирі АДРЕСА_1 (далі - квартира) на дату подачі Повідомлення не почалися, вони вже закінчені; 2) за класом наслідків (відповідальності) квартира як об'єкт будівництва не належить до класу СС1, як зазначають відповідачі, а до класу СС2. Згідно п.5 ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до незначних наслідків (СС1) не можуть бути віднесені житлові будинки понад чотири поверхи. Житловий будинок, в якому знаходяться квартири сторін має дев'ять поверхів; 3) в Повідомленні йдеться про реконструкцію нежитлових приміщень 1-го поверху НОМЕР_1 з улаштуванням окремого входу за адресою: АДРЕСА_1. Але насправді фактично реконструйовані всі приміщення квартири НОМЕР_1, як житлові, так і нежитлові, з улаштуванням не одного, а двох окремих входів.

Звернувшись з заявою до суду, позивач вважав, що відповідачі мають на меті приховати самочинне будівництво шляхом оформлення дозвільних документів на вже реконструйовану квартиру так, нібито будівельні роботи тільки починаються. Вказував у заяві про те, що оформлення відповідачами будь-яких документів, якими узаконюються самочинні будівельні роботи, а також отримання відповідачами рішення про переведення житлової квартири до нежитлової до набрання судовим рішенням законної сили призведе до зникнення предмету спору, що суттєво ускладнить ефективний захист його інтересів.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову відповідає зазначеним вимогам.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно обумовлених ризиків, що можуть виникнути до моменту прийняття судового рішення по суті, то колегія суддів зазначає наступне.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить відповідачів демонтувати металеві конструкції з балконів квартири позивача, відремонтувати пошкоджені свердлінням плити балконів вказаної квартири, а також зобов'язати відновити стан квартири, який існував до реконструкції квартири.

Погоджуючись з висновком суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, судова колегія зазначає, що заявлені заходи забезпечення позову є такими, що не сприятимуть виконанню рішення суду у разі задоволення позову. Крім того, слід зазначити, що позивач в заяві про забезпечення позову, просить заборонити відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти дії, спрямовані на узаконення будівельних робіт, а також переведення житлової квартири в нежитлову, тоді як ці питання віднесені до компетенції державного органу який не є учасником справи.

З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції питання щодо забезпечення позову вирішено з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2019 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В.Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 26 квітня 2019 року