КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 359/3698/18

провадження № 22-ц/824/6200/2019

08 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором підряду, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2019 року в складі судді Борця Є.О.,

встановив:

15.05.2018 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (далі - ПАТ «Київоблгаз») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором на виконання робіт з будівництва внутрішньої мережі газопостачання № ВМГ (П) -115/БорД від 26.01.2015 р. в розмірі 2 097,36 грн та судовий збір у розмірі 1 762 грн.

Посилалося на ті підстави, що між ПАТ «Київоблгаз » та ОСОБА_1 було укладено договір на виконання робіт з будівництва внутрішньої мережі газопостачання №ВМГ(П)-№115/БорД від 26.01.2015 р.

За умовами вказаного договору позивач за дорученням відповідача зобов'язується виконувати роботу з будівництва внутрішньої мережі газопостачання за адресою: Бориспільський р-н, с. Вишеньки, вул. Петровського, буд.32, а відповідач зобов'язується прийняти зазначені роботи та оплатити їх.

Позивач відповідно до умов договору виконав роботи з будівництва внутрішньої мережі газопостачання, що підтверджується актом здачі-приймання робіт ( надання послуг) №115 від 13.03.2015.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що відповідач протягом трьох календарних днів з дня підписання договору перераховує на рахунок позивача або вносить в касу передплату у розмірі 100% від загальної вартості всього об'єму робіт, а саме 2 097, 36 грн.

В матеріалах проектно-кошторисної документації знаходиться копія квитанції №К42/Т/52 від 29.01.2015 р. про здійснення операції на користь ПАТ "Київоблгаз" у відділенні ПАТ КБ «Надра» на суму 2 097,36 грн

Проте дані кошти на рахунок ПАТ "Київоблгаз" не надійшли, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за послуги по виконанню робіт з будівництва внутрішньої мережі газопостачання за вищевказаним договором. Квитанція №К42/Т/52 від 29.01.2015 р. не є доказом виконання зобов'язання по договору.

Позивач зазначив, що відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. У випадку відкликання банківської ліцензії кредитори банку мають право письмово звернутися до уповноваженої особи Фонду протягом 30 днів з дня публікації відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" із заявою з наданням копій платіжних документів з відміткою. Тобто, сплачені кошти поверталися ПАТ КБ "Надра" платникам особисто при зверненні із заявою, а не перерахуванням коштів одержувачам платежів.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Київоблгаз» - адвокат Богдан С.В. просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2019 року та прийняти постанову про задоволення позову.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, сформульовані судом висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначив, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання по договору. Виявлення факту ненадходження коштів на рахунок ПАТ "Київоблгаз" не звільняє відповідача від виконання умов договору належним чином.

ПАТ "Київоблгаз" не перебувало в договірних відносинах з ПАТ КБ "Надра" та не мало можливості впливати на платіжно-розрахункові відносини, що виникли між відповідачем та банком. Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

У письмовому поясненні від 16 квітня 2019 року ОСОБА_1 зазначив, що 29.01.2015 р. він сплатив грошові кошти на користь ПАт "Київоблгаз" та отримав квитанцію, що свідчить про добросовісне виконання ним грошового зобов'язання по договору. Позивач вчасно не перевірив надходження грошових коштів на його поточний рахунок та розпочав виконання робіт. Окрім того, ПАТ "Київоблгаз" пропустив строк позовної давності, який закінчився в січні 2018 року. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сплата відповідачем грошових кошти на користь позивача свідчить про добросовісне виконання останнім взятих на себе зобов'язань по договору. Не перевіривши надходження грошових коштів на поточний рахунок, ПАТ "Київоблгаз" розпочав виконання робіт з будівництва внутрішньої мережі газопостачання. Про ненадходження грошових коштів на рахунок позивачу стало відомо лише в червні 2015 року, тобто через три місяці після виконання договору. З огляду на те, що позивач пізно виявив ненадходження грошових коштів на його поточний рахунок, вказана обставина об'єктивно перешкодила ОСОБА_1 повернути сплачені ним грошові кошти.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 26 січня 2015 року між ПАТ «Київоблгаз » (підрядник) та ОСОБА_1 (замовник) укладено договір №ВМГ(П)-№115/Бор Д на виконання робіт з будівництва внутрішньої мережі газопостачання.

Відповідно до п. 2.1 підрядник зобов'язується розпочати роботи протягом 10 днів з дня отримання від замовника передоплати у відповідності до п.4.2.1 даного договору.

Відповідно до п. 4.2.1 договору замовник протягом трьох календарних днів з дня підписання даного договору перераховує на рахунок підрядника або вносить в касу передоплату у розмірі 100%від загальної вартості всього об'єму робіт, а саме 2 097,37 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

29 січня 2015 року відповідачем здійснено передоплату у розмірі 100% від загальної вартості робіт в сумі 2 097,37 грн шляхом здійснення грошового переказу на рахунок підрядника через відділення ПАТ КБ "Надра", що підтверджується квитанцією №К42/Т/52 від 29.01.2015 р. (а.с.14).

Не перевіривши факт зарахування суми переказу на рахунок отримувача, позивач в порушення п. 2.1 договору розпочав роботи, передбачені умовами договором.

13 березня 2015 року сторонами підписано акт здачі-приймання робіт ( надання послуг) відключення від газопостачання (а.с.6).

Відповідно до довідки головного бухгалтера АБ "Кліринговий дім" від 25.09.2018, на рахунок Броварської ФЕГГ ПАТ "Київоблгаз" НОМЕР_1 що відкритий в АБ "Кліринговий дім", кошти через КБ "Надра" згідно квитанції від 29.01.2015 в сумі 2097,36 грн не надходили (а.с.37).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 № 26 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА", згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "НАДРА" .

Посилання суду першої інстанції на те, що тимчасову адміністрацію в ПАТ "КБ "Надра" було запроваджено 05 червня 2015 року є необґрунтованим.

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції, що невчасне виявлення факту ненадходження коштів об'єктивно перешкоджало ОСОБА_1 повернути сплачені ним кошти через ПАТ "КБ "Надра", в якому було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Судом встановлено, що публікацію про ліквідацію ПАТ КБ "Надра" здійснено в газеті "Голос України" №103(6107) від 12.06.2015 р.

Відповідно до ч. 5 ст.45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 червня 2015 року ПАТ "Київоблгаз" надіслано ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов'язання з оплати вартості робіт на суму 2097,36 грн, яку останній отримав 11 червня 2015 року. Вказана вимога містила повідомлення про те, що грошові кошти згідно квитанції № к42/Т/52 від 29.01.2015 про оплату через ПАТ КБ "Надра" на користь ПАТ "Київоблгаз" на поточний рахунок не надійшли (а.с.8 -10).

З огляду на вказану обставину, у відповідача, як кредитора ПАТ "КБ "Надра", з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії було достатньо часу для того, щоб заявити свої вимоги до банку, що ліквідується.

При цьому останній не звільнявся від обов'язку сплати вартість робіт з будівництва об'єкта газопостачання.

За таких підстав, вимоги ПАТ "Київоблгаз" про стягнення з відповідача грошових коштів за виконані роботи по договору є обґрунтованими.

Вирішуючи питання про можливість застосування позовної давності за заявою відповідача, яка не була подана до суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Наявна в матеріалах справи поштова кореспонденція, на яку посилається суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, не є належними доказами повідомлення позивача про судове засідання 14 січня 2019 року 9.30 год. (а.с.29-32).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до положень ст.6 ЦПК України суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішенням суду першої інстанції у цій справі порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо БегеерБ.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Суд першої інстанції, не повідомивши відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, фактично позбавив його права на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню; або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки відповідач, який не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, не мав рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не міг нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, колегія суддів дійшла висновку про можливість взяти до уваги заяву відповідача про пропуск позивачем позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з умов укладеного між сторонами договору, відповідач повинен був здійснити розрахунок по договору в повному обсязі потягом трьох календарних днів з дня підписання цього договору, тобто в строк до 29 січня 2015 року.

Тобто, саме з цієї дати у позивача виникло право на позов про стягнення вартості робіт по договору.

Пред'явивши позов про стягнення вказаних грошових коштів лише 15 травня 2018 року, позивач пропустив строк позовної давності, який закінчився 30 січня 2018 року.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого по справі судового рішення та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2019 року скасувати.

Постановити нове судове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором підряду відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк