КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/4595/2019 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Матвієнко Ю.О.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління розвідки Міністерства оборони України на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до головного управління розвідки Міністерства оборони України, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-Будресурс», Київська міська рада про зобов`язання відновити пам`ятку історії місцевого значення.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась із вищевказаним позов, обгрунтовуючи його тим, що Головне управління розвідки Міністерства оборони України (далі ГУР МО України та/або відповідач) виконує будівництво житлового комплексу на місці розташування будинку, який являється об'єктом культуної спадщини України, занесений до Державного реєстру нерухомих памяток України, за адресою м. Київ, вул. Львівська 15.

Оскільки відповідач самовільно зніс пам`ятку культурної спадщини, позивач просила зобов`язати ГУР МО України відновити за власний рахунок зруйновану пам`ятку історії місцевого значення.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ГУР МО України подало апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосуванням норм процесуального права.

Зазначає, що відповідач зареєстрований у Подільському районі міста Києва, а тому за правилами загальної підсудності, позивач повинен був звернутись з позовом до Подільського районного суду міста Києва.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу зауважує, що спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, а тому справа повинна розглядатись за правилами виключної підсудності у Святошинського районного суду міста Києва, відповідно до місце розташування нерухомого майна.

В судовому засіданні сторони підтримали свої позиції.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала відповідає у повній мірі.

Відкриваючи провадження у справі, місцевий суд керувався тим, що дана справа розглядається за правилами виключної підсудності, що передбачено ст. 30 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Правила статті 30 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» надав судам роз`яснення, де зазначив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦКУкраїни до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Як вбачається з позовної заяви, позивач ставить питання про відновлення зруйнованої пам`ятки історії місцевого значення, а саме Дачний будинок ОСОБА_2 нащадка старовинного козацького роду, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому в даному випадку застосовуються правила виключної підсудності.

Доводи особи, що подає апеляційну скаргу колегія суддів відхиляє, оскільки спір виник з приводу нерухомого майна, а тому правила загальної підсудності в даному випадку не можуть бути застосовані.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвала суду відповідає вимогам процесуального права, то підстав для її скасування немає.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 - 375 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління розвідки Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: