Ухвала

31 травня 2019 року

м. Київ

справа № 552/1352/18

провадження № 61-10081ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є.В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до народного депутата України ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Голова Верховної Ради України ОСОБА_5, Міністр оборони України ОСОБА_6, про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просив визнати недостовірною та такою, що порочить його честь гідність та ділову репутацію інформацію, яка була поширена народним депутатом України ОСОБА_3 у його депутатському зверненні за скаргою ОСОБА_4 на ім`я Міністра оборони України ОСОБА_6 Визнати таку інформацію наклепом, зобов`язати відповідача публічно вибачитись перед позивачем, а також заборони йому вчиняти будь-які дії щодо розповсюдження такої інформації відносно ОСОБА_1 Стягнути на його користь моральну шкоду, яку він оцінює у 7 000 грн.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

У травні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 у якій останній, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження у справі зазначено, що з огляду на зміст частини шостої статті 19, частини першої статті 274 ЦПК України даний спір підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Вказана справа є малозначною та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до народного депутата України ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Голова Верховної Ради України ОСОБА_5, Міністр оборони України ОСОБА_6, про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков