Справа № 526/2546/18
Провадження № 2/526/194/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 квітня 2019 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Киричка С.А.,

з участю секретаря Широколави О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права на частку в майні, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя,-

встановив:

28 грудня 2018 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3Ю про визнання права на частку в майні, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, вказуючи, що 20 березня 2007 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. В період шлюбу 11 грудня 2013 року за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу сторонами придбано будинок та земельну ділянку по вул. Південна, 48 в с. Веприк Гадяцького району. В подальшому, 05 червня 2018 року рішенням Гадяцького районного суду шлюб між сторонами розірвано. Згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто. Тому звернувся до суду та просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку та земельних ділянок по вул. Південна, 48 в с. Веприк Гадяцького району.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, з тих підстав, що на утриманні відповідача перебувають неповнолітні діти, а позивач не надає належних коштів на їх утримання, аліменти для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування не платить, у звязку із чим на час розгляду справи має заборгованість за аліментами більше 20000 гривень. Тому з урахуванням викладеного вважає, що є всі підстави застосувати ч.2 ст. 70 Сімейного кодексу України та відступити від рівності часток подружжя у спільному майні та виділити їй 2/3 частини спірного жилого будинку з надвірними будівлями та 2/3 частини спірних земельних ділянок площею 0,25 га та 0,1829 га, а відповідачу - 1/3 частину спірного жилого будинку з надвірними будівлями та 1/3 частини спірних земельних ділянок площею 0,25 га та 0,1829 га, що знаходяться у с. Веприк по вул. Південна, 48 у с. Веприк Гадяцького району Полтавської області.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 березня 2007 року.

Під час шлюбу відповідно до договорів купівлі-продажу від 11 грудня 2013 року ОСОБА_5 придбала житловий будинок та земельні ділянки площею 0,2500 га і 0,1829 га по вул. Південна,48 в с. Веприк Гадяцького району.

Рішенням Гадяцького районного суду від 05 червня 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно довідки про склад сімї ОСОБА_3 разом з дітьми сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочкою ОСОБА_7, 2010 р.н зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проте, фактично ОСОБА_3 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, яка належить АТ «Гадяцьке бурякогосподарство» .

Станом на 14.11.2018 року ОСОБА_1 мав заборгованість зі сплати аліментів на користь дітей в сумі 21040 грн.

Згідно довідки ПАТ «Укрнафта» станом на 01.01.2019р. заборгованість по аліментах складає 9466,47 грн.

Відповідно повідомлення служби у справах дітей Гадяцької райдержадміністрації ОСОБА_1 неодноразово звертався у службу по питанню участі у вихованні та спілкуванні з своїми дітьми: сином ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_7, які на даний час проживають з матірю ОСОБА_3 При проведених профілактичних бесідах ОСОБА_3 не заперечувала щодо спілкування ОСОБА_1 з дітьми.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма ст.368 ЦК України.

Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Відповідно до ч.2. ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до роз'яснень викладених в абз. 1 п. 22, абз. 1 п. 23, абз. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.2, ч.3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Відповідач просила збільшити частку майна дружини, так як з нею проживають неповнолітні діти і позивач має значний борг зі сплати аліментів.

Як встановлено в судовому засіданні борг зі сплати аліментів значно зменшився, позивач не ухилявся від участі в утриманні дітей та окрім вказаного, позивач ставить питання про визначення частки у спільному майні, а не про поділ майна, тому суд не вбачає підстав для збільшення частки майна дружини.

Сторони на даний час не досягли згоди щодо поділу майна подружжя, яке придбане за час перебування в шлюбі.

Таким чином, як встановлено житловий будинок та земельні ділянки площею 0,2500 га і 0,1829 га по вул. Південна,48 в с. Веприк Гадяцького району придбані 11 грудня 2013 р. на ім'я ОСОБА_3, на час коли остання перебувала в шлюбі з позивачем ОСОБА_1, а тому є спільним майном подружжя та позивачу належить 1/2 його частка.

Враховуючи наведене суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У звязку з задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягти понесені ним судові витрати, що складають з витрат за подання позову до суду в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 69, 65, 70, 71, 72, 74 Сімейного кодексу України, ст.ст.259,268 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права на частку в майні, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на Ѕ частку в майні, що є обєктом права спільної сумісної власності, а саме: право на Ѕ частину житлового будинку загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 24,0 кв.м., позначеного в технічному паспорті літерою «А-1», а також надвірних господарських споруд: гаража під літерою «Б», сараю під літерами «В», літньої кухні під літерою «Г» та огорожі №1 за адресою : вул.Південна,48 с.Веприк Гадяцького району Полтавської області .

Визнати за ОСОБА_1 право на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:004:0258 та на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1829 га, кадастровий номер :01:004:0259, розміщених за адресою: вул.Південна,48 с.Веприк Гадяцького району Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки Полтавської області Гадяцького району, с.Веприк, вул.Південна,48, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.05.2019 року.

Суддя: С. А. Киричок