ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року

м. Харків

Справа № 622/70/19

Провадження № 22-ц/818/ 2127 /19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сидорчук М.О.,

сторони справи:

боржник - ОСОБА_1,

стягувач - ОСОБА_2 ,

особа, дії якої оскаржуються - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Золочівського районного суду Харківської області, постановлену 04 лютого 2019 року об 11 годині 01 хвилині у складі судді Шабас О.С.,

УСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк Володимира Володимировича (надалі приватний виконавець), у якій просив визнати незаконними дії приватного виконавця щодо виставлення на торги житлового будинку з надвірними будівлями, літ. «А-1», загальною площею 169,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (надалі Житловий будинок) у виконавчому провадженні (ВП) № 56485934, визнати незаконною бездіяльність приватного виконавця щодо не отримання дозволу органу опіки та піклування, зобов`язати його звернутися до органу опіки та піклування для отримання дозволу на продаж Житлового будинку.

Скарга обґрунтована тим, що виставлення Житлового будинку на торги відбулося без отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування, хоча в будинку зареєстрована і проживає племінниця дружини боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Такі дії приватного виконавця порушують Інструкцію з організації примусового виконання рішень, затверджену Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, за умовами якої у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органу опіки та піклування. Строк на подачу скарги не пропущено, оскільки про наявність оголошення про виставлення Житлового будинку на торги боржник дізнався лише 18 січня 2019 року, а 22 січня 2019 року звернувся зі скаргою до суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 листопада 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що родинні зв`язки ОСОБА_3 і боржника ОСОБА_1 не доведені. Малолітня ОСОБА_3 зареєстрована у Житловому будинку не як член сім`ї власника. Проживання у спірному житловому будинку самого скаржника також не доведено. З наявних у матеріалах ВП документів не вбачається, що ОСОБА_3 фактично проживає у Житловому будинку. Обов`язок забезпечити дитину житлом покладений на її батьків, а не на боржника ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 176 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Реєстрація ОСОБА_3 у спірному житловому будинку не зумовлює виникнення права володіння чи користування будинком.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що законом не встановлено вичерпний перелік документів, якими підтверджуються родинні відносини осіб. ОСОБА_3 є донькою племінниці дружини боржника, вселилася до Житлового будинку як член його сім`ї. Суд помилково не врахував дані довідки № 4007 від 08.09.2017 року та акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї, які підтверджують проживання малолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_1 . Не зважаючи на те, що докази датовані 2017 роком, строк їх чинності законодавством не встановлений. Право дитини користуватися житлом виникає на підставі факту її народження, і на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника житла не потрібно. Інструкція з організації примусового виконання рішень встановлює необхідність отримання дозволу органу опіку та піклування у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, на яке у дітей є право власності чи користування. Також вказаною інструкцією зобов`язано виконавця вказувати наявність зареєстрованих інших, крім боржника, мешканців (зокерма дітей) в заявці на виставлення будинку на торги. Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув.

Приватний виконавець Попляк В.В. у відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Посилався на те, ОСОБА_3 не є членом сім`ї ОСОБА_1 , останній не має права представляти інтереси дитини у відносинах з іншими особами. Скарга на дії виконавця не містить посилань на порушення прав саме ОСОБА_1 У ОСОБА_3 не має ні права власності, ні права користування Житловим будинком. Тому реалізація Житлового будинку без отримання дозволу органу опіки та піклування її майнових прав не порушує. Реєстрація дитини у спірному будинку була здійснена після ухвалення рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості.

ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 ,, у відзиві також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Посилалася на те, що скарга на дії приватного виконавця подана неповноважною особою, оскільки ОСОБА_1 , в обґрунтування скарги не посилається в чому полягає порушення його прав та інтересів, а діяти в інтересах малолітньої ОСОБА_3 він не має права. Відповідно до вимог закону таке право мають лише батьки або законні представники дитини. До членів сім`ї скаржника дитина також не належить. Право власності чи користування Житловим будинком у ОСОБА_3 відсутнє.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи, рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 06 липня 2016 року у справі № 622/877/15-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 174 000 доларів США та 3775 грн. 80 коп. понесених судових витрат. Рішення набрало законної сили 07 лютого 2017 року. 29 березня 2017 року стягувачем отримано виконавчий лист у вказані справі (т.1 а.с. 43-44).

В процесі виконання рішення суду приватним виконавцем було виставлено на прилюдні електронні торги Житловий будинок (т.1 а.с. 175-177), який належить на праві власності ОСОБА_1 Вказане підтверджується даними інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (т.1 а.с. 56-59) та даними довідки Комунального підприємства «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» Харківської області № 133 від 11.06.2018 (т.1 а.с. 99).

01 вересня 2017 року Золочівською селищною радою Золочівського району Харківської області було надано довідку про склад сім`ї ОСОБА_8 (дружини ОСОБА_1 ), що проживає у Житловому будинку. Згідно довідки до складу сім`ї ОСОБА_8 входить донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3, племінниця ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1 а.с. 40).

Сторонами не заперечувалось, що боржник ОСОБА_1 за адресою Житлового будинку не зареєстрований, а зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_10 зареєстровані у Житловому будинку 07 вересня 2017 року, тобто після ухвалення судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ОСОБА_2 .

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_8 15 листопада 2017 року сім`я складається з 4 - х чоловік: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5. Родина проживає у Житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 185).

Розпорядженням голови Золочівської районної державної адміністрації Харківської області (надалі Золочівська РДА) № 348 від 29 листопада 2017 року заборонено відчуження Житлового будинку, у якому зареєстрована малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1 а.с. 6).

При прийнятті рішення суд надав оцінку зазначеному розпорядженню та правильно врахував, що воно було прийнято під час виконання рішення Золочівського районного суду Харківської області від 06 липня 2016 року у цивільній справі № 622/877/15-ц державним виконавцем, що не заперечувалось сторонами і підтверджується даними Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Крім цього, у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції була досліджена постанова Харківського апеляційного від 14 травня 2019 року про залишення без змін рішення Золочівського районного суду Харківської області від 11 березня 2019 року, яким визнано протиправними та скасовано рішення комісії з питань захисту прав дитини при Золочівській РДА від 16 листопада 2017 року щодо відмови у наданні згоди на продаж Житлового будинку і розпорядження Золочівської РДА № 348 від 29 листопада 2017 року про заборону відчуження Житлового будинку (т.2 а.с. 49-64).

Вказаним судовим рішенням установлено, що малолітня дитина зареєстрована в Житловому будинку під час примусового виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів. Ані під час ухвалення судового рішення, ані під час опису та арешту майна вона не була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Ніяких родинних стосунків з власником будинку вона немає.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому судова колегія не бере до уваги розпорядження Золочівської РДА № 348 від 29 листопада 2017 року про заборону відчуження Житлового будинку та враховує встановлені у вищезазначених судових рішеннях факти, а саме, що при винесенні зазначеного розпорядження не було з`ясовано чи має дитина та на яких підставах за цією адресою лише місце реєстрації або ж право користування житлом, що не є тотожними.

Судова колегія вважає, що суд повно дослідив обставини у справі, дав належну оцінку діям приватного виконавця направленим на забезпечення виконання рішення Золочівського районного суду Харківської області від 06 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ОСОБА_2 . А саме, приватний виконавець здійснив: арешт майна боржника (рухомого /нерухомого) постановами від 25.05.2018 і 29.05.2018 (т.1 а.с. 53,70), вихід за адресою Житлового будинку від 06.06.2018 (т.1 а.с. 82), повідомив Золочівське відділення поліції Дергачівського відділу поліції про перешкоджання виконанню рішення суду ( т.1 а.с. 104), повторний вихід за адресою фактичного мешкання боржника, в ході якого ОСОБА_1 у присутності понятих було оголошену усну вимогу щодо надання доступу до будинку для перевірки майнового стану та проведення виконавчих дій - опису (т.1 а.с. 95).

Згідно даних акту приватного виконавця від 02.06.2018 боржник свідомо перешкоджав виконанню рішення суду. Був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України в присутності понятих, поліції та представників стягувача, від підпису в акті приватного виконавця відмовився (т.1 а.с. 95).

Листом Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області № 02-18/1556 від 11.07.2018 приватного виконавця Попляк В.В. було повідомлено про реєстрацію малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Житловому будинку (т.1 а.с. 115).

Постановами приватного виконавця від 16.11.2018 було здійснено опис та арешт майна боржника в Житловому будинку та призначено суб`єктом оціночної діяльності для оцінки ТОВ «Експерт - 2012» (т.1 а.с. 133-136, 139 ).

На підставі даних наданих суду: акту приватного виконавця від 16.11.2018 та складеного ТОВ «Експерт-2012» звіту про оцінку Житлового будинку вбачається, що рухоме майно боржника ОСОБА_1 у належному йому Житловому будинку відсутнє. У звіті містяться численні фото вказаного будинку зовні та всередині. На фото внутрішньої обстановки у будинку не вбачається дитячих речей, дитячого ліжка, посуду, одягу, іграшок (т.1 а.с., а.с. 130-131, 140-161).

09.01.2019 року (8/01-34) приватним виконавцем подано заявку (ВП за АСВП:56485934) про реалізацію на електронних торгах арештованого нерухомого майна боржника - Житлового будинку (т.1 а.с. 175-176).

11.01.2019 Харківська філія ДП «Сетам» повідомила приватного виконавця про прийняття заявки на реалізацію арештованого майна та формування лота - Житлового будинку, ЛОТ №326261, та внесення його до системи 10.01.2019 (т.1 а.с. 177).

Відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України № 2623-IV від 02.06.2005 «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право на яке або право користування яким мають діти, необхідний дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Відповідно до пункту 4.5.7. Інструкції з організації примусового виконання рішень (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 6 пункту 3 Розділу ІІ «Передача майна на реалізацію» Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016, який був чинний на час проведення електронних торгів, державний виконавець готує проект заявки на реалізацію арештованого майна і направляє його начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі до Системи для проведення реалізації майна разом із такими документами (в електронній або паперовий формі), зокрема, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду.

Згідно зі статтею 29 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Передбачене статтею 177 Сімейного кодексу України (надалі СК України), статтею 17 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 «Про охорону дитинства» та статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору.

Відповідно до частини першої статті 176 СК України батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток.

Стаття 405 ЦК України передбачає право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно статті 156 Житлового кодексу УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

ОСОБА_1 також не надано доказів фактичного проживання ОСОБА_3 у Житловому будинку на час вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у 2018 році, складення опису та арешту майна.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному громадянину України право на житло.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 01.11.96 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Судом було встановлено, що ОСОБА_3 була зареєстрована в Житловому будинку, але доказів набуття нею права користування зазначеним Житловим Будинком суду не надано. Сам факт реєстрації малолітньої за адресою Житлового Будинку не породжує права користування цим будинком.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду про те, що обов`язок щодо забезпечення неповнолітньої ОСОБА_3 житлом покладається на її батьків. ОСОБА_1 не було надано суду доказів на підтвердження родинних відносин між ним і ОСОБА_3 , а також існування безпосередньо у скаржника обов`язку по забезпеченню неповнолітньої житлом. Дані про батьків ОСОБА_3 та місце їх фактичного проживання в матеріалах справи відсутні.

Не проживання ОСОБА_3 в Житловому будинку підтверджується також актом приватного виконавця Попляк В.В. від 18.04.2019. В акті вказано, що при виїзді за адресою: АДРЕСА_3 встановлено, що ОСОБА_3 разом зі своєю матір`ю проживає за вказаною адресою. Це підтверджується і показаннями сусідів, які від підпису в акті, проте, відмовились (т.1 а.с. 32).

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про не доведення фактів: проживання дитини у Житловому будинку; родинних зв`язків між боржником ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; наявності у дитини права власності або користування Житловим будинком.

Надані суду апеляційної інстанції копії постанови Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 про відмову у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання протиправним дій та скасування рішень (т.2 а.с. 41- 44) та довідки про результати позапланової перевірки діяльності приватного виконавця від 25.02.2019 (т.2 а.с. 22 - 24) не містять фактів, що можуть спростувати зроблені судом першої інстанції висновки.

За змістом вищезазначеного рішення суду ОСОБА_2 відмовлено у задоволені позову, оскільки ним не доведено в чому полягає порушення його прав та інтересів в результаті реєстрації ОСОБА_3 в Житловому Будинку . Згідно пояснень приватного виконавця (т.2 а.с. 45 - 46) за результатами перевірки було складено подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців. Рішенням зазначеної комісії від 10.05.2019 подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності відхилене та в застосуванні до Попляк В.В. дисциплінарного стягнення відмовлено.

Судова колегія звертає увагу на те, що встановлені перевіркою від 25.02.2019 року порушення були предметом дослідження в дійсній цивільній справі, оскільки саме з підстав цих порушень була пред`явлена скарга ОСОБА_1 Судом першої інстанції надана належна оцінка діям приватного виконавця під час здійснення виконавчих дій з виконання рішення Золочівського районного суду Харківської області від 06 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів та зроблено обґрунтований висновок про відсутність підстав для визнання дій та бездіяльності приватного виконавця незаконними.

Крім цього, право на звернення до суду згідно ст. 4 ЦПК України наділена особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

В суді першої та апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 не пояснив в чому саме полягає порушення прав скаржника з боку приватного виконавця та не надав доказів наявності в останнього діяти від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_3

Ухвала суду є законною та обґрунтованою, постановленою із додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Золочівського районного суду Харківської області від 04 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 травня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний