АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

м. Чернівці

справа № 715/1806/16

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Лисака І.Н.

секретар Ковальчук Н.О.

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»

апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2016 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Цуркан В.В.

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Позивач просила:

- визнати з 15 лютого 2016 року припиненою іпотеку нерухомого майна, а саме торгового павільйону, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що виникла на підставі договору іпотеки від 31 липня 2008 року;

- вилучити з Державного реєстру іпотек запис № 7668922 про іпотеку нерухомого майна.

Посилалася на те, що у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, укладеним між сторонами, Глибоцьким районним судом Чернівецької області задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу в сумі 314 896 гривень 96 копійок та видано виконавчий лист від 16 липня 2010 року. Глибоцьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (далі - Глибоцький РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області) 7 серпня 2010 року відкрито виконавче провадження та у подальшому за погодженням з ПАТ КБ «Надра» звернуто стягнення на предмет іпотеки та виставлено його на продаж. За наслідками проведення електронних торгів 21 грудня 2015 року та 4 лютого 2016 року торги були визнані такими, що не відбулися, у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. У свою чергу ПАТ КБ «Надра» не зверталось до виконавчої служби щодо придбання предмету іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог.

Отже, іпотека припинилася в силу положень Закону України «Про іпотеку».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2016 року позов задоволено. Визнано з 15 лютого 2016 року припиненою іпотеку нерухомого майна, а саме торгового павільйону, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що виникла на підставі договору іпотеки від 31 липня 2008 року №4702 та вилучено з Державного реєстру іпотек запис № 7668922 про іпотеку вказаного вище нерухомого майна.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач має право на припинення іпотеки у разі не реалізації його майна. Разом з тим, виконавче провадження за рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки завершилось, виконавчий лист повернуто стягувачу, іпотекодержатель не скористався правом придбати майно, тому вимога про припинення іпотеки є обґрунтованою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що на адресу стягувача пропозиція щодо залишення за собою непроданого майна в рахунок погашення боргу за виконавчим документом не надсилалася.

Суд дійшов помилкового висновку про те, що закінчився строк пред`явлення виконавчого листа на час звернення до суду з цим позовом. 28 листопада 2016 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до Глибоцького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області із заявою про прийняття виконавчого документа до виконання та 12 грудня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1

Іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог. Відмова іпотекодержателя від залишення за собою предмета іпотеки в рахунок погашення боргу після того, як повторні прилюдні торги не відбулися, не є підставою для обов`язкового безумовного припинення іпотеки. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Припинення іпотеки позбавляє ПАТ КБ «Надра» можливості задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням за рахунок іпотеки та завдасть необґрунтовані збитки.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 8 вересня 2006 року належить на праві власності нежитлова будівля - торговий павільйон, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 вересня 2016 року №68692481 (а.с.9).

31 липня 2008 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 300 000 гривень зі строком повернення до 5 серпня 2015 року та сплатою 20,9 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є нежитлова будівля - торговий павільйон, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

На підставі іпотечного договору від 31 липня 2008 року зареєстроване обтяження за реєстраційним № 7668922, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру іпотек від 22 вересня 2016 року №68692481 (а.с.9).

Глибоцьким РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області 7 серпня 2010 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 боргу у розмірі 314 896 гривень 96 копійок, судового збору - 1 700 гривень, інформаційно-технічних витрат - 120 гривень на підставі виконавчого листа від 16 липня 2010 року № 2-896, що підтверджується інформацією про виконавче провадження №20733836 (а.с.11-12).

У зв`язку з відсутністю у боржника іншого майна, державним виконавцем за погодженням з ПАТ КБ «Надра» звернуто стягнення на предмет іпотеки та виставлено його на продаж.

За наслідками проведення електронних торгів 21 грудня 2015 року та 4 лютого 2016 року торги були визнані такими, що не відбулися, у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

ПАТ КБ «Надра» протягом п`яти місяців не звернулося щодо придбання предмету іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна.

Постановою старшого державного виконавця Глибоцького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області від 21 вересня 2016 року виконавчий лист повернуто відповідачу з скасуванням арешту майна боржника та інших заходів примусового виконання рішення (а.с.17).

Дія кредитного договору припинилася 5 серпня 2015 року.

Після відкриття виконавчого провадження позивач ОСОБА_1 здійснила погашення заборгованості на суму 76 860 гривень (а.с.94-108).

28 листопада 2016 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до Глибоцького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області про прийняття до виконання виконавчого листа №2-896/09 від 16 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» боргу в сумі 314 896 гривень 96 копійок та 1820 гривень судових витрат (а.с.132).

12 грудня 2016 року державним виконавцем Глибоцького РВ ДВС ГТУЮ Панчук Л.В. у Чернівецькій області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-896/09 від 16 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» боргу в сумі 314 896 гривень 96 копійок та 1820 гривень судових витрат (а.с.131).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями частин 1,3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Норми Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Також згідно зі статтею 49 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить визначений перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, торги щодо продажу вищевказаного предмета іпотеки були проведені 21 грудня 2015 року та 4 лютого 2016 року.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для припинення іпотеки після других торгів, оскільки частиною другою статті 49 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено проведення третіх торгів.

Частиною другою статті 12 ЦК України передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, установлених законом.

Норма статті 49 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) в системному зв`язку з нормою статті 12 ЦК України свідчать, якщо кредитор не скористався своїм правом на проведення стягнення за виконавчим листом та задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в строки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», це не є безумовною підставою для припинення іпотеки.

Отже, з аналізу положень статей 3, 17, 49 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) випливає, що припинення іпотеки у зв`язку із застосуванням цього закону є правом суду, рішення якого повинно прийматись з урахуванням конкретних обставин справи, з врахуванням принципів справедливості та балансу інтересів іпотекодавця та іпотекодержателя.

Проте, суд першої інстанції не встановив повно та всебічно фактичні обставини справи, не надав належної правової оцінки наявним у справі доказам, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для припинення іпотеки за іпотечним договором, оскільки порушене право банку відновлено не було, борг за кредитним договором відповідачем не погашений.

Судом першої інстанції залишено поза увагою норму частини п`ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею (зокрема, стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення), не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц.

З матеріалів вбачається, що стягувач звернувся до виконавчої служби повторно 28 листопада 2016 року, тобто стягувач пред`явив виконавчий документ до виконання повторно протягом строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції також не врахував, що банк як іпотекодержатель не використав своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок задоволення вимог щодо виконання зобов`язання за кредитним договором.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в позові.

З платіжного доручення від 3 листопада 2016 року №31750-13 вбачається, що ПАТ КБ «Надра» за подання до суду апеляційної скарги сплатило судовий збір в сумі 606 гривень 32 копійки (а.с.79).

З платіжного доручення від 16 листопада 2016 року №31499-14 вбачається, що ПАТ КБ «Надра» за подання до суду апеляційної скарги додатково сплатило судовий збір в сумі 606 гривень 32 копійки (а.с.82).

З платіжного доручення від 21 грудня 2016 року №31499_26 вбачається, що ПАТ КБ «Надра» за подання до суду касаційної скарги сплатило судовий збір в сумі 1600 гривень (а.с.124).

Отже, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» слід стягнути 2812 гривень 64 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної та касаційної скарг.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2016 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про припинення іпотеки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 2812 (дві тисячі вісімсот дванадцять) гривень 64 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної та касаційної скарг.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 16 травня 2019 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

І.Н. Лисак