Справа № 203/665/18
19 квітня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Ркоян Ю.А.
за участю позивачки - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, -
Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що 19.09.2017 року на електронних торгах придбала квартиру АДРЕСА_1, що належала відповідачу. Не зважаючи на офіційне та законне оформлення правовстановлюючих документів на квартиру, а також враховуючи, що відповідача було належним чином повідомлено та предявлено усі правовстановлюючі документи на квартиру, останній до теперішнього часу продовжує проживати в ній, виїжджати з квартири не бажає, чим порушує її законні права та інтереси, як власника. В звязку з цим, позивачка просила суд усунути їй перешкоди в користуванні квартирою №2 по вул.Симона Петлюри,51 в м.Дніпро, шляхом виселення з квартири відповідача ОСОБА_2
В судовому засіданні позивачка позов підтримала та, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила задовольнити позовні вимоги.
Відповідач в судове засідання за неодноразовими викликами не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав та клопотань по справі не заявляв.
З урахуванням зазначеного та враховуючи думку позивачки, судом у відповідності до ст.ст.223,280 ЦПК України, було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою від 07.10.2015 року державного виконавця Центрального ВДВС в м.Дніпрі Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 14.08.2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 210403 грн. 04 коп.
Також 07.10.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 в межах суми стягнення та постановою від 16.06.2017 року було описано та арештоване належне боржнику ОСОБА_2 на праві власності майно 22/100 частин домоволодіння по вул.Симона Петлюри,51 в м.Дніпро.
В подальшому вказане майно було виставлено на електронні торги, за наслідками проведення яких 19.09.2017 року переможцем було визначено ОСОБА_1 про що складено протокол №286179 та 05.10.2017 року державним виконавцем було складено та в цей же день затверджено начальником державної виконавчої служби акт про проведені електронні торги.
01.11.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу було видано свідоцтво, яким посвідчено право власності ОСОБА_1 на 22/100 частин домоволодіння по вул.Симона Петлюри,51/2 в м.Дніпро, що були придбані з торгів та в цей же день проведено державну реєстрацію права власності.
Як зазначила позивачка, не зважаючи на офіційне та законне оформлення правовстановлюючих документів на квартиру, а також враховуючи, що відповідача було належним чином повідомлено та предявлено усі правовстановлюючі документи на квартиру, останній до теперішнього часу продовжує проживати в ній, виїжджати з квартири не бажає, чим порушує її законні права та інтереси, як власника.
У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України).
Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ст.386 ЦК України, власник може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій які можуть порушити його право та усунення перешкод в користуванні власністю.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пунктом 8 ч.1,ч.2 ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.
Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.
Як встановлено судом 22/100 частин домоволодіння по вул.Симона Петлюри,51 в м.Дніпро, що складаються з квартири №2, належали на праві власності відповідачу ОСОБА_2
Вказане нерухоме майно в передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» в рамках виконавчого провадження було реалізовано та придбано позивачкою ОСОБА_1, про що видано відповідні правовстановлюючі документи, на підставі яких за позивачкою проведено державну реєстрацію права власності на квартиру.
Таким чином, позивачка у передбаченому законом порядку набула право власності на квартиру АДРЕСА_2, а відповідач в силу ст.346 ЦК України втратив право власності на останню.
Як зазначено позивачкою та не спростовано відповідачем, останній на теперішній час продовжує мешкати в квартирі, на вимоги позивачки останню не звільнив, чим чиніть їй перешкоди у вільному користуванні квартирою, як єдиному законному власнику.
За вказаних вище обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо усунення їй перешкод з боку відповідача ОСОБА_2 в користуванні квартирою №2 в будинку №51 по вул.Симона Петлюри в м.Дніпро, шляхом виселення останнього з вказаної квартири, є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст.ст.386,391 ЦК України.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.150 ЖК України, ст.ст.317,319,321,346,383,386,391 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-81,223,258,259,263-268,280,281 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення задовольнити.
Усунути позивачці ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою №2 в будинку №51 по вул.Симона Петлюри в м.Дніпро шляхом виселення з вказаної квартири ОСОБА_2.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне рішення складено 25 квітня 2019 року.
Суддя С.Ю.Казак