Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 757/51774/17-ц

провадження № 61-1507 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_2 ;

відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Савченка С. І., Верланова С. М., Кашперської Т. Ц.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Позовна заява мотивована тим, що 13 лютого 2014 року через систему дистанційного обслуговування «Приват24», перебуваючи на території Автономної Республіки Крим, він відкрив депозитний рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ «КБ «ПриватБанк», на який перерахував грошові кошти у розмірі 30 тис. доларів США з належного йому рахунку у банку № НОМЕР_2. Навесні 2014 року у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя його рахунок було заблоковано. З метою отримання належних йому коштів та нарахованих по ним відсотків він неодноразово звертався до банку із вимогами поновити йому доступ до рахунку, на що банк не реагував.

13 квітня 2017 року він надіслав заяву до головного офісу ПАТ «КБ «ПриватБанк», в якій вимагав перевести суму у розмірі 30 тис. доларів США вкладу та нарахованих відсотків на належний йому рахунок. Зазначену заяву банк залишив без задоволення.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь суму вкладу у розмірі 30 тис. доларів США, нараховані відсотки за період з 13 лютого 2014 року по 12 березня 2014 року (28 днів) у розмірі 184 долари 10 центів США, ненараховані відсотки за період з 13 березня 2014 року по 24 квітня 2017 року (1 139 днів) у розмірі 7 489 доларів 32 центи США, ненараховані відсотки за період з 25 квітня 2017 року по 03 травня 2017 року (9 днів) у розмірі 7 доларів 40 центів США; ненараховані відсотки за період з 04 травня 2017 року по 07 серпня 2018 року (461 день) у розмірі 3 долари 79 центів США, 3 % річних за період з 25 квітня 2017 року по 07 серпня 2018 року (470 днів) у розмірі 31 440 грн 96 коп., а всього на суму у розмірі 37 684 долари 61 цент США та 31 440 грн 96 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року у складі судді Литвинової І. В. позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму депозитного вкладу, розміщеного на рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 30 тис. доларів США, нараховані відсотки за період з 13 лютого 2014 року по 12 березня 2014 року у розмірі 184 долари 10 центів США, ненараховані відсотки за період з 13 березня 2014 року по 24 квітня 2017 року у розмірі 7 489 доларів 32 центи США, ненараховані відсотки за період з 25 квітня 2017 року по 03 травня 2017 року у розмірі 7 доларів 40 центів США, ненараховані відсотки за період з 04 травня 2017 року про 07 серпня 2018 року у розмірі 3 долари 79 центів США, три проценти річних за період з 25 квітня 2017 року по 07 серпня 2018 року у розмірі 31 440 грн 96 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суд встановив факт укладення між сторонами договору банківського вкладу від 13 лютого 2014 року, згідно з яким позивач передав банку грошові кошти в сумі 30 тис. доларів США для розміщення на депозитному рахунку. Видавши довідку про наявність депозитного вкладу позивача, відповідач визнав існування правовідносин між сторонами, проте на вимогу позивача повернути суму вкладу та нараховані відсотки не реагував.

Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року забезпечено докази шляхом витребування у відповідача завірених належним чином копій документів: договору від 13 лютого 2014 року про відкриття депозитного рахунку, який укладався між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» через систему «Приват24»; виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1; виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_2; інформації про обсяг відсотків, нарахованих на суму вкладу за період з 13 лютого 2014 року по день надання відповіді; інформації на який саме рахунок балансової групи «2903» були переведені кошти позивача з рахунку № НОМЕР_1 ; документу, на підставі якого рахунок № НОМЕР_1 було заблоковано у 2014 році; документу, на підставі якого кошти з рахунку № НОМЕР_1 були переведені на рахунок балансової групи «2903». Зазначена ухвала суду банком виконана не була.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач не надав оригінал договору банківського вкладу, а також оригінал квитанції про перерахування коштів на вкладний (депозитний) рахунок.

Надана банком інформація, а саме виписка з рахунків позивача, стосується виключно наявності коштів та їх руху по рахунках позивача, проте не є належним і допустимим доказом, який підтверджує наявність між сторонами відносин за договором банківського вкладу. Крім того, відсутні докази того, що позивач відкрив депозит саме в Автономній Республіці Крим.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У січні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що 13 лютого 2014 року через систему дистанційного обслуговування «Приват24» між позивачем та банком було укладено депозитний договір та відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1 .

13 лютого 2014 року на рахунок позивача № НОМЕР_1 з рахунка № НОМЕР_2 було переведено 30 тис. доларів США.

Ураховуючи те, що депозитний договір укладався дистанційно (без присутності клієнта у відділенні банку), договір депозиту на паперовому носії не оформлювався. Кошти на рахунок № НОМЕР_1 були внесені не через касу банка, а переведені з рахунку № НОМЕР_2 , квитанція про внесення коштів на депозитний рахунок на паперовому носії не оформлювалася.

Вважав, що неможливість пред`явлення позивачем депозитного договору та квитанції про внесення коштів на рахунок не спростовує факт існування договірних відносин між ним та банком та існування грошового зобов`язання банку перед ним, так як підтвердження цього отримано з відповідних баз даних банку. Укладення договору банківського вкладу під час відкриття банком депозитного рахунку клієнту є обов`язковим, а надання володільцем такого рахунка виписки (у паперовій чи електронній формі) про рух (наявність) коштів на його рахунках за операціями є доказом укладення такого договору.

У банку знаходяться кошти позивача, банк підтвердив цей факт, видавши виписки з рахунку позивача, але кошти на його вимогу не повернув.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2019 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 757/51774/17з Печерського районного суду м. Києва.

У лютому 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

13 лютого 2014 року ОСОБА_1 відкрив депозитний рахунок № НОМЕР_1 , перерахувавши з належного йому рахунку № НОМЕР_2 , відкритого у ПАТ «КБ «ПриватБанк» на підставі угоди від 14 травня 2013 року, грошові кошти у розмірі 30 тис. доларів США, що підтверджується випискою від 12 квітня 2017 року по картці/рахунку № НОМЕР_2 із додатковим рахунком договору за період з 01 січня 2014 року по 12 квітня 2017 року (а. с. 120-122).

Згідно з випискою ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 29 січня 2018 року про залишки коштів та нараховані відсотки у ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_4 «Стандарт» на 3 місяці у доларах США залишок станом на 31 грудня 2013 року становив суму у розмірі 30 160 доларів 27 центів США, з яких 160 доларів 27 центів США - це нараховані відсотки (а. с. 66-67).

Відповідно до виписки ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 29 січня 2018 року про залишки коштів та нараховані відсотки у ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_4 «Стандарт» на 3 місяці у доларах США залишок станом на 31 грудня 2014 року складав: вкладені кошти у звітному періоді у розмірі 166 доларів 47 центів США та 1 330 грн 59 коп., нараховані відсотки без вирахування податків у розмірі 333 доларів 86 центів США та 2 761 грн 89 коп. На рахунку № НОМЕР_1 «Стандарт» на 3 місяці у доларах США залишок становив 30 184 долари 10 центів США, без нарахування відсотків на суму (а. с. 68-69).

Згідно з випискою від 29 січня 2018 року про залишки коштів та нараховані відсотки у ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_4 «Стандарт» на 3 місяці у доларах США станом на 31 грудня 2015 року, 31 грудня 2016 року та 31 грудня 2017 року сума залишку залишалася незмінною у валюті вкладу і складала 30 184 долари 10 центів США (а. с. 70-71, 72-73, 74-75).

Оригінали вказаних документів були досліджені судом першої інстанції, а їх копії, завірені судом, наявні в матеріалах справи (а.с. 66-75).

13 квітня 2017 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся з листом до голови правління ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», в якому просив повернути йому грошову суму у розмірі 30 тис. доларів США шляхом перерахування з депозитного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого через банківську систему «Приват24», на картковий рахунок позивача № НОМЕР_3 або видати через касу відділення банку. Окрім зазначеного, у листі позивач просив надати відомості щодо нарахованих відсотків на суму вкладу, виписку по рахунку № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 (а. с. 15).

Розглянувши звернення позивача, листом від 08 травня 2017 року ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що вимушене припинення діяльності банку на території Автономної Республіки Крим і м . Севастополь призвело до втрати можливості здійснювати банківську діяльність та незаконного вилучення майна банку, яке знаходилося на окупованій території, фактичної конфіскації частини його майнового комплексу, повідомило, що у банку відсутній доступ до первинної документації по зазначеним рахункам і надати будь-яку інформацію не є можливим (а. с. 16-17).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою (пункт 2 статті 208 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Положення статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» містять поняття: банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів; вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492) банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунка, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Цим же пунктом Інструкції встановлено, що до поточних рахунків також належать карткові рахунки, що відкриваються для обліку операцій за платіжними картками відповідно до вимог цієї Інструкції.

Договір банківського рахунка та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі (паперовій або електронній). Електронна форма договору має містити електронний підпис/електронний цифровий підпис клієнта (представника клієнта) та уповноваженої особи банку відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України. Договір банківського рахунка та договір банківського вкладу можуть укладатися шляхом приєднання клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферта), який розміщений у загальнодоступному для клієнта місці в банку та на його офіційному сайті в мережі Інтернет. Банк зобов`язаний надати клієнту у спосіб, визначений банком та клієнтом, у тому числі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем примірник договору, що дає змогу встановити дату його укладення (пункт 1.9 Інструкції № 492).

Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції № 492).

Відповідно до глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 174 від 01 червня 2011 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, в тому числі належать: квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями (п.1.1). Касові документи, що формуються із застосуванням платіжних пристроїв, мають містити такі обов`язкові реквізити: ідентифікатор банку (філії, відділення) або інші реквізити, за допомогою яких є можливість його ідентифікувати; номер платіжного пристрою; дату та час здійснення операції; суму та валюту операції; вид операції; реквізити електронного платіжного засобу, які передбачені правилами безпеки платіжної системи, якщо операція здійснювалася з її використанням; код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі; суму комісійної винагороди.

Згідно з пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516) залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що укладання договору банківського вкладу під час відкриття банком депозитного рахунка клієнту є обов`язковим, а надання володільцем такого рахунка виписки (у паперовій чи електронній формі) про рух (наявність) коштів на його картрахунках за операціями є доказом укладення такого договору. Отже, за змістом наведених норм, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються ним у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а у банку - відповідний обов`язок. Із договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Тобто, вирішуючи питання щодо стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, судам необхідно встановити факт укладення відповідного договору, з`ясувати повноваження сторін на його укладення, факт внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника, а також дотримання вимог, передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності, щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів.

Згідно зі статтею 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові ОСОБА_1 , пославшись на відповідні правові позиції Верховного Суду, апеляційний суд на зазначені фактичні обставини у цій справі уваги не звернув, не перевірив, чи не свідчить видача банком виписок про внесення позивачем коштів на депозитний рахунок та про наявність цих коштів на рахунку у банку на час розгляду справи судом (виписки про залишки коштів та нараховані відсотки від 29 січня 2018 року, виписка з рахунку від 12 квітня 2017 року), про визнання банком факту укладення депозитного договору із позивачем, тобто про вчинення банком дій, які підтверджують укладення депозитного договору із позивачем та про наявність у банку вкладу позивача.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до частини другої статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частині першій статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Проаналізувавши вказані норми права, у сукупності з наданими сторонами доказами, апеляційному суду необхідно з?ясувати і визначитись, чи не заперечує банк наявність коштів, внесених позивачем (пропозиція), на підставі яких документів і умов банк нараховував позивачу проценти та на підставі якого документу (прийняття пропозиції) позивачу надавались виписки про рух коштів.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не може вважатись законним й обґрунтованим, тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк