Тростянецький районний суд
справа № 147/483/19
номер провадження № 2/147/433/19
У Х В А Л А

08 травня 2019 року суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Дудіков А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, в якому просила: - визнати протиправною бездіяльність Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області щодо відмови у розгляді на сесії Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області її звернення щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1885 га, та для ведення особистого селянського господарства площею 0,1504 га, в АДРЕСА_1 на території Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області виготовленої державним підприємством «Вінницькій науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» м. Вінниця, 2017р.; - зобов`язати Тростянчикську сільську раду Тростянецького району Вінницької області розглянути на сесії Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області питання щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1885 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,1504 га в АДРЕСА_1 на території Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області виготовленої державним підприємством «Вінницькій науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» м. Вінниця, 2017р.: стягнути всі судові витрати на користь позивача з відповідача.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (надалі - Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Конституційний Суд України у рішенні від 01 квітня 2010 року N 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 143 Конституції України, п. "а", "б", "в", "г" ст. 12 ЗК України, п. 1 ч. ст. 17 КАС України вирішив, що: - положення п. "а", "б", "в", "г" ст. 12 ЗК України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб`єкти владних повноважень; - положення п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно зі ст. 151 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної юрисдикції справ, необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто, якщо особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких ці органи приймають відповідні рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

З позовної заяви вбачається, що позивач у своєму позові заявляє вимогу про визнання протиправним бездіяльності суб`єкту владних повноважень, оскільки вважає, що відповідач безпідставно відмовив у внесені на розгляд сесії її заяви від 08.04.2019р., яке перешкоджає їй в оформленні документів на користування земельною ділянкою. Також просила суд зобов`язати відповідача розглянути на сесії сільської ради питання зазначене в заяві від 08.04.2019р.

Позивач звертаючись до суду з позовом не порушує питання щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку, а заявляє вимоги про визнання протиправним бездіяльності суб`єкту владних повноважень, яке перешкоджає йому в оформленні документів.

Приватний інтерес ОСОБА_1 на час звернення до суду з цим цивільним позовом відсутній.

Таким чином, спір у цій справі не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заяв не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, встановлено наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 186 ЦПК України, а саме частинами другою та п`ятою передбачено, що про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 186, 260-261, 353 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що заявлені позовні вимоги підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до або через відповідні суди, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя: