ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4336/19 Справа № 201/8017/18 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 14.10.1996р. на підставі розпорядження 1/2095-96 виконкому міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира надана у спільну сумісну власність вказаних осіб. З січня 1997 року позивач проживає в Німеччини за адресою АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . помер батько позивача ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_7 До цих пір свідоцтво про право на спадщину ним і відповідачами не отримане.

Згідно відповіді КП «Дніпропетровське МБТІ» від 20.06.2018р., наданої на запит приватного нотаріуса Батової Л.Г., станом на 31.12.2012р. у інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 , містяться відомості про право власності на 1/5 ч. за ОСОБА_6 , 1/5 ч. за ОСОБА_7, 1/5 ч. за ОСОБА_3 , 1/5 ч. за ОСОБА_4 , 1/5 ч. за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1996р., виданого виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 14.10.1996р. за № 1/2095-96, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 143п за реєстровим № 39.

Таким чином, ОСОБА_1 є співвласником вказаної квартири. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоджають позивачеві у користуванні квартирою. Скориставшись тривалою відсутністю позивача в Україні, змінили замки на вхідних дверях. Під час приїзду до України не пускають його і членів його сім`ї у квартиру. Так, 08.06.2018р. він приїхав до України, але потрапити до квартири не зміг, оскільки відповідачі змінили замки, не надали ключів. 15.06.2018р. він телефоном просив ОСОБА_3 надати доступ до квартири і ключі, на що остання відмовила, у зв`язку з чим позивач звернувся до органів поліції. Протиправними діями відповідачів позивачеві спричинено матеріальну шкоду у вигляді витрат на проживання в готелі в сумі 6 600,00 грн., що підтверджується квитанцією. Враховуючи викладене, позивач просив зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні квартирою йому і його дружині ОСОБА_5 , ОСОБА_9 шляхом їх вселення до квартири, а також стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 6 600 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відповілено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності вказаних вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, підтвердження факту звернення до правоохоронних органів за захистом своїх прав було надано копію талону-повідомлення № 51 від 15 червня 2018 року. Крім того, апелянт зазначає, що відповідачка у відзиві на позовну заяву підтвердила факт перешкоджання позивачеві у користуванні квартири, шляхом зміни вхідних замків та ненадання їх позивачеві. Також, апелянт вказує, що на адвокатський запит від 01 лютого 2019 року Соборним відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області було надано відповідь та копію заяви ОСОБА_1 із змісту якої вбачається, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоджають позивачеві у користуванні спірною квартирою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності вказаних вимог.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як він суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 14.10.1996р. на підставі розпорядження 1/2095-96 виконкому міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» і належала позивачеві та відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також померлим батькам позивача ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності, адже частки у свідоцтві не визначені.

Позивач з січня 1997 року проживає у Німеччині за адресою АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_7 ..

Отже позивач є співвласником спірної квартири, і безумовно відповідно до статей 317, 318 ЦК України має право безперешкодного доступу до свого майна.

ОСОБА_1 в позові зазначає, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні квартирою, змінили замки, не надають ключі, а у червні 2018 року під час його візиту до України він був вимушений проживати в готелі, оскільки не зміг потрапити до квартири.

15 червня 2018 року позивач звернувся із Заявою (повідомлення) до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в якій вказав, що відповідачі не допускають його до спірної квартири, співвласником якої він являється.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу відповідачка підтвердила факт наявності суперечок щодо спірної квартири та заміни вхідних дверей до неї.

Також, з матеріалів справи вбачається, що на звернення позивача до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, Листом від 02.07.2018 року повідомлено, що звернення в якому він просить співробітників поліції прийняти міри до шахрайських дій з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , було зареєстровано до журналу ЖЄО Соборного ВП ДВП під номером № 21096 від 15.06.2018р. Слідчим відділом Соборного ВП у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внесення відповідної інформації до єдиного реєстру досудового розслідування, направлено матеріал на списання в справу Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Відповідно до статей 317, 318 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Керуючи вказаними нормами закону, а також встановивши факт здійснення відповідачами перешкод позивачеві у користуванні спірною квартирою, частина якої на праві власності належить останньому, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні квартирою № АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1 до неї.

При цьому, колегія суддів не знаходить правових підстав для вселення до квартири членів сім`ї позивача, з підстав їх необґрунтованості, оскільки вселення членів сім`ї позивача можливе лише за наявності згоди всіх співвласників спірної квартири.

Не підлягають задоволенню також вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди в сумі 6 600,00 грн., які витрачені ним на оплату за проживання в готелі.

Так, відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оскільки, позивачем на підтвердження вказаних позовних вимог не було надано належних і допустимих доказів, а також враховуючи, що частка позивача у спірній квартирі є незначною, - колегія суддів вважає їх недоведеними та необґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

На зазначене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення неправомірного рішення.

Оскаржуване рішення як таке, що ухвалене у порушення вимог матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 881 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2019 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні квартирою № АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 881 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко