Справа № 463/5399/18 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/1244/19 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах в складі:

головуючої Курій Н.М.,

суддів Крайник Н.П., Шеремети Н.О.,

за секретаря Матяш С.І.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Ядловського П.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2019 року, постановлене в складі головуючого - судді Жовніра Г.Б. в приміщенні Личаківського районного суду м. Львова о 17 год. 47 хв., повний текст якого складено 06 березня 2019 року, -

в с т а н о в и л а:

18 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась із позовом до відповідача Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», в якому просила скасувати наказ №530 о/с по особовому складу від 06.09.2018 року виданий ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», наказ №94 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » від 06.09.2018 року виданий ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», поновити її на посаді лікаря-невропатолога терапевтичного відділення стаціонару лікарні ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 7 000,00 гривень.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з 17 жовтня 2006 року була прийнята на посаду лікаря-невропатолога терапевтичного відділення стаціонару лікарні з поліклінікою служби охорони здоров`я УМВС України у Львівській області. 10 вересня 2018 року їй стало відомо, що наказом №530 о/с по особовому складу від 06.09.2018 року її було звільнено з займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Копію даного наказу отримала лише 10 вересня 2018 року. Крім того, звертала увагу на те, що була звільнена відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених на неї трудовим договором. Поряд із цим в наказі не вказано які саме порушення були вчинені позивачем, в чому саме полягало систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків.

Окрім того, посилалася на ч. 1, 3 ст. 149 КЗпП України, відповідно до яких, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Таких пояснень в позивача не вимагалось, її аргументи при винесенні оскаржуваних наказів не враховувались.

Стверджувала, що згідно з оскарженим наказом №530 о/с дисциплінарне стягнення на позивача було накладено 06 вересня 2018 року відповідно до наказу №94 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ». З цим наказом позивача не ознайомлювали, пояснення від неї не відбирались.

06 вересня 2018 року позивач дізналась від свого безпосереднього керівника про проведення службового розслідування стосовно неї по питанню видачі листка непрацездатності № 211297 пацієнтові ОСОБА_3 В цей же день позивач після підготовки подала доповідний лист на ім`я т.в.о. начальника ОСОБА_4 ОСОБА_5 з поясненнями обставин видачі вказаного листка непрацездатності, однак його не прийняли та відмовились реєструвати, позивач змушена була направити цей лист через пошту.

Крім цього вважає, що наказом №530 о/с позивача за одне і теж порушення було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено. Отже, враховуючи те, що звільнення відбулось незаконно, її належить поновити на роботі, з стягненням з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. А також просила стягнути моральну шкоду, завдану відповідачем у зв`язку з порушенням законних прав на працю. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Скасовано наказ №530 о/с по особовому складу від 06.09.2018 року виданий ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області».

Скасовано наказ №94 «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » від 06.09.2018 року виданий ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаря-невропатолога терапевтичного відділення стаціонару лікарні ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області».

Стягнуто з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.09.2018 року по 28.02.2019 року в розмірі 44 988,72 грн. (сорок чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім гривень сімдесят дві копійки).

Стягнуто з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 гривень.

Стягнуто з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» в дохід держави 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) судового збору.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2019 року оскаржила Державна установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області».

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним. Зазначає, що оскаржений наказ про звільнення винесений на підставі довідки Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 22.06.2018 року про перевірку обґрунтованості видачі та оформлення листка непрацездатності № 211297 ОСОБА_3 . Стверджує, що вказані в довідці факти допущених порушень з боку позивачки стали підставою для проведення службової перевірки та прийняття оскарженого наказу про звільнення позивачки. Посилається на те, що право на прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення до позивачки у вигляді звільнення належить адміністрації ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» і таке рішення було прийняте у зв`язку із систематичним характером порушень позивачкою. Вважає, що жодних порушень при звільненні адміністрацією не допущено, оскільки було проведено службове розслідування, яке підтвердило вказані в довідці факти допущених порушень. Стверджує, що ОСОБА_1 відмовилась надати пояснення, що підтверджується відповідними актами, які є в матеріалах справи. Зазначає, що проведення службової перевірки та прийняття наказу про звільнення одним днем 06.09.2018 року не є порушенням. Посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що аналогічні порушення ОСОБА_1 мали систематичний характер та були попередньо вчинені неодноразово, зокрема видача листків непрацездатності гр. ОСОБА_6 , що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 18.04.2018 року. Вважає, що суд першої інстанції упереджено відхилив заяву відповідача про виклик та допит свідків працівників ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області». Стверджує, що адміністрація установи прийняла рішення про звільнення в межах своєї компетенції, оскільки порушення позивача мали систематичний характер та вчинені після накладення дисциплінарного стягнення повторно протягом року.

Просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Представник відповідача Ядловський П.Л. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, посилаючись на доводи, які аналогічні доводам апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги заперечили та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа тимчасово виконуючий обов`язки начальника Державної установи «Територіальне медичне обєднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» - лікар Кушнір-Гукова Л.І. в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином (арк. спр. 27-28, том 2), а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розгляд справи проводити у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено такі обставини.

17 жовтня 2006 року ОСОБА_1 прийнята на роботу до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» на посаду лікаря невропатолога терапевтичного відділення стаціонару лікарні з поліклінікою служби охорони здоров`я УМВС України у Львівській області.

Відповідно до наказу №133 від 06.12.2017 «Про накладення дисциплінарного стягнення на лікаря-невропатолога ОСОБА_1 », до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани (арк. спр. 79, том 1).

Наказом № 94 від 06.09.2018 (арк.спр. 92, том 1) «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи згідно з п.3 ст.40 КЗпП України (систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором). Зазначений наказ видано на основі висновку службової перевірки від 06.09.2018 за фактами порушень, зазначених у довідці УВД Фонду соціального страхування України у Львівській області при видачі та оформленні листка непрацездатності ОСОБА_3 лікарем-невропатологом терапевтичного відділення стаціонару ОСОБА_1 , а також враховуючи неодноразові порушення нею трудової дисципліни та наказ по установі від 06.12.2017 №133 «Про накладення дисциплінарного стягнення на лікаря-невропатолога ОСОБА_1 .»

Наказом №530 о/с від 06.09.2018 ОСОБА_1 відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених на неї трудовим договором на підставі наказу № 94 від 06.09.2018 (арк.спр. 6, том 1).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У частині першій статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця.

Тому при звільненні працівника з підстав, передбачених ч. 3 ст. 40 КЗпП України, роботодавець має навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

В наказі про звільнення працівника власник або уповноважений ним орган зобов`язаний навести конкретні факти порушень, не обмежуючись загальним посиланням на систематичне порушення трудових обов`язків з боку працівника.

Заходи дисциплінарного стягнення передбачені ст.147 КЗпП України, до них належать догана та звільнення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.(ст.149 КЗпП України).

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для звільнення ОСОБА_1 є наказ № 94 від 06.09.2018 (арк.спр. 92, том 1) «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 »., який прийнято на основі висновку службової перевірки від 06.09.2018 за фактами порушень зазначених у довідці УВД Фонду соціального страхування України у Львівській області при видачі та оформленні листка непрацездатності ОСОБА_3 лікарем-невропатологом терапевтичного відділення стаціонару ОСОБА_1 , а також з врахуванням неодноразових порушень ОСОБА_1 трудової дисципліни та наказу по установі від 06.12.2017 №133 «Про накладення дисциплінарного стягнення на лікаряневропатолога ОСОБА_1 ».

Згідно з довідкою про перевірку обґрунтованості видачі та оформлення листка непрацездатності №211297 ОСОБА_3 в ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» (арк.спр.98, том 1) від 22.06.2018р., порушення в частині видачі та оформленні листка непрацездатності ОСОБА_3 полягають в тому, що відповідно до листка призначень пацієнт з 21.04 по 22.04.2018р. отримував тільки таблетовані препарати, також наявна заява на ім`я завідувача відділення про відпущення хворого із стаціонару на вихідні дні 21.04-22.04.2018 р., чим порушено стаціонарний режим пп. 3.4, 3.5, 4.1 «Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності», затвердженої МОЗ України від 03.11.2004р. №532/274/136-ос/1406.

27.04.2008р. ОСОБА_3 виписаний із стаціонару, видано ЛН №211297 із зазначенням «причини непрацездатності» - «нещасний випадок на виробництва і його наслідки», замість «загального захворювання», чим порушено вимоги п.3.3 «Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності», затвердженої МОЗ України від 03.11.2004р. №532/274/136-ос/1406.

У розділі висновки та пропозиції, наведеної довідки зазначено, що згідно записів у первинній медичній документації листок непрацездатності №211297 з 16.04. по 27.04.2018 р., виданий ОСОБА_3 обґрунтовано. В замін листка непрацездатності №211297 з 16.04 по 27.04.18 р. видати дублікат із зазначенням причини непрацездатності «загальне захворювання» із відміткою про порушення режиму з 21.04 по 22.04.18р., відповідно до пп.3.3, 3.4, 3.5. 4.1 «Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності», затвердженої МОЗ України від 03.11.2004р. №532/274/136-ос/1406.

Відповідно до інструкції «Про порядок заповнення листка непрацездатності» затвердженої спільним наказом від 03.11.2004 р. вимоги, які згідно довідки були порушенні передбачають:

3.3. У графі "Причина непрацездатності:" слід обов`язково підкреслити відповідну причину звільнення від роботи. Пункти 2, 4 виправленню не підлягають.

3.4. У графі "Режим:" обов`язково вказати режим, який призначається хворому: стаціонарний, амбулаторний, постільний, домашній, санаторний, вільний тощо.

3.5. У графі "Відмітки про порушення режиму:" зазначається дата порушення режиму, що засвідчується підписом лікаря. Види порушень режиму вказуються у графі "Примітка:" з обов`язковим записом у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого.

4.1. При порушенні хворим призначеного режиму вказується вид порушення (наприклад, несвоєчасна явка на прийом до лікаря; алкогольне, наркотичне, токсичне сп`яніння під час лікування; вихід на роботу без дозволу лікаря; самовільне залишення закладу охорони здоров`я; виїзд на лікування в іншому закладі охорони здоров`я без відмітки про дозвіл виїзду; відмова від направлення або несвоєчасна явка на МСЕК та ін.).

Згідно із висновком від 06 вересня 2018 року, який затверджено т.в.о. начальника ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» Л.І. Кушнір-Гуковою щодо перевірки обґрунтованості видачі та оформлення листка непрацездатності №211297 ОСОБА_3 лікарем-невропатологом стаціонару лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_1 , останньою допущено ряд грубих помилок при веденні медичної карти стаціонарного хворого та оформлення листка непрацездатності, а саме пп.3.4, 3.5, 4.1, 3.3 1 «Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності», затвердженої МОЗ України від 03.11.2004р. №532/274/136-ос/1406. У висновку також зазначено, що від дачі пояснень з цього приводу ОСОБА_1 відмовилась, про що складено відповідний акт.

Згідно із копії листка непрацездатності №211297 ОСОБА_3 (арк.спр. 157, том 1) у графі "Режим:" зазначено «стаціонарний», в графі «Видачу листка непрацездатності дозволяю: «Підпис головного лікаря» стоїть підпис ОСОБА_7

Інформація, внесення якої передбачено п.п. 3.4, 3.5 та 4.1 «Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності», затвердженої МОЗ України від 03.11.2004р. №532/274/136-ос/1406 стосується порушення хворим режиму, яке згідно зазначеної вище довідки про перевірку обґрунтованості видачі та оформлення листка непрацездатності №211297 ОСОБА_3 в ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» від 22.06.2018р. полягало у відпущенні хворого із стаціонару на вихідні дні за рішенням завідувача відділення.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що рішення, яке призвело до порушення режиму хворим, що полягало у відпущенні хворого із стаціонару на вихідні дні, приймалось не ОСОБА_1 , а доказів про обізнаність ОСОБА_1 щодо факту порушення хворим режиму суду першої та апеляційної інстанції не представлено.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 про поновлення на роботі, дійшов правильного висновку про те, що позивач володіла лише інформацією необхідною для виконання вимог п. 3.3 Інструкції та заповнення графи "Причина непрацездатності", а дані, які б давали підстави вважати, що у лікарняному листку, у вказаній графі внесена недостовірна чи помилкова інформація з вини ОСОБА_1 не наведено ні в довідці фонду, ні у висновку службової перевірки.

Також суд першої інстанції на підставі наказу «Про призначення та проведення службової перевірки» від 06.09.2018 р. (а.с. 96), висновку службової перевірки від 06.09.2018 р. (а.с. 94) та оскаржених позивачем наказів правильно встановив, що службова перевірка розпочата і завершена 06.09.2018 р. і цього ж дня прийнято рішення про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, та обґрунтовано дійшов висновку, з яким також погоджується і суд апеляційної інстанції, про те, що позивач фактично була позбавлена можливості надати письмові пояснення з приводу обставин, які стали причиною її звільнення, що свідчить про порушення зазначених вище вимог ст. 149 КЗпП України.

Надаючи оцінку безпосередньо самому наказу №94 від 06 вересня 2018 року, з яким відповідач пов`язує наявність факту притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд першої інстанції правильно встановив, що такий прийнято за фактами зазначеними у довідці УВД Фонду соціального страхування від 22.06.2018 р. щодо порушень при видачі та оформленні листка непрацездатності ОСОБА_3 , а тому з врахуванням наведеного вище, не знайшов підтвердження умисного чи необережного, невиконання позивачкою, без поважних причин трудових обов`язків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що допущені позивачем помилки в оформленні листка непрацездатності № 211297 ОСОБА_3 , мали систематичний характер та були попередньо вчинені неодноразово, зокрема видача листків непрацездатності гр. ОСОБА_6 , що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 18.04.2018 року не можуть свідчити про невиконання та/або неналежне виконання позивачем своїх службових обов`язків, оскільки вони не пов`язані із неналежним виконанням або невиконанням нею своїх посадових функцій, як лікаря, що підтверджується посадовою інструкцією лікаря-невропатолога (арк. спр. 106-108, том 1).

Крім того, як встановлено з матеріалів справи, будь-які стягнення на позивача за виявлені помилки щодо видачі листків непрацездатності гр. ОСОБА_6 на ОСОБА_1 не накладалися, а відтак, не становлять систематичності в розмінні ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що жодних порушень при звільненні адміністрацією допущено не було, оскільки проведено службове розслідування, однак, ОСОБА_1 відмовилась надати пояснення, що підтверджується відповідними актами, які є в матеріалах справи, а також твердження про те, що проведення службової перевірки та прийняття наказу про звільнення одним днем 06.09.2018 року не є порушенням не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не вжито належних заходів для забезпечення однієї з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення, а саме - можливість надання пояснення порушником трудової дисципліни.

Це підтверджується відсутністю актів про відмову у наданні пояснень ОСОБА_1 з приводу прийняття оскаржуваних наказів та з приводу обставин, викладених у висновку службової перевірки від 06.09.2018 року, а лише наявні акти про відмову ОСОБА_1 ознайомитися із вказаними документами (арк. спр. 91, 93, 95, 97, 97 (зворот), том 1).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції упереджено відхилив заяву відповідача про виклик та допит свідків працівників ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції частково задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків, а саме ухвалено викликати в якості свідка ОСОБА_8

Крім того, представником відповідача в суді апеляційної інстанції клопотань про виклик свідків не заявлялося.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача щодо законності звільнення позивача та відсутності підстав для її поновлення не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи відсутність доведення порушень ОСОБА_1 при видачі та оформленні листка непрацездатності ОСОБА_3 , що стало підставою для видачі оскаржених наказів, звільнення останньої не може вважатися законним та обґрунтованими. А отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування наказів щодо звільнення позивача та поновлення її на роботі.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

?Враховуючи, що оскаржене рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржене рішення - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» - залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 17 травня 2019 року.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.