Справа № 357/2289/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем і знаходяться на її утриманні. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 08.02.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.12.2012 року і до повноліття дитини. Позивач зазначає, що на даний час, визначений судом розмір аліментів є недостатнім для матеріального утримання малолітньої дочки, відповідач ухиляється від будь-якої участі в житті дитини, позивач неодноразово ставила питання про надання додаткових витрат, але відповідач ігнорує всі звернення, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь половину вартості додаткових витрат, які були понесені позивачем на дитину в сумі 24 533 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача не визнав позов, надав відзив.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Так, по справі встановлено, що сторони мають спільну дитину дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.8).

Встановлено, що малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матірю, позивачем у справі.

За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.12.2012 року і до повноліття дитини.

Позивач суду пояснила, що після прийняття рішення про стягнення аліментів відповідач утриманням дитини не переймався, ухилявся від сплати аліментів, з листопада 2018 року аліменти не надходять. Позивач зазначила, що визначений судом розмір аліментів є мізерним та недостатнім для матеріального утримання доньки, донька росте, та ростуть потреби. Дитина потребує не лише харчування, а й нормального якісного одягу, взуття, лікування, відпочинку, позашкільного навчання. В звязку з чим позивач протягом 2018-2019 р. понесла додаткові витрати на дочку, а саме: відпочинок в Єгипті вартість на дитину 13 085 грн., що підтверджується договором на туристичне обслуговування; на лікування зубів дитини, позивач витратила 3490 грн.; придбала окуляри для корекції зору за 2135, 04 грн. Крім того, придбала для доньки іграшки на суму 3658 грн., а саме: самокат за 350 грн., ляльку L.O.L за 399 грн., ляльку saibasuki 799 грн., ляльку L.O.L 399 грн., ляльку shopkins. На одяг і взуття витратила 26738 грн., черевики 2700 грн., куртка осіння 795 грн., черевики зимові 695 грн., пальто зимове 5439 грн., куртка зимова 1360 грн., джинси, майка 1107 грн., босоніжки, дві футболки 1776 грн., дві спіднички, жакет, дві блузки 2110 грн., туфлі 1305 грн., джинси, штани, блуза 1872 грн., сарафан 1400 грн., світшот, кардиган 1805 грн., 2 майки, 3 трусів 567 грн., светер, майка, труси 972 грн., чоботи зимові 1800 грн., світшот, реглан 1035 грн. Понесені витрати складають 49106 грн., які позивач просить розділити порівну між нею та відповідачем, по 24533 грн. з кожного.

В підтвердження позовних вимог позивачем надано квитанції та товарні чеки (а.с.15-32).

Представик відповідача заперечуючи позов, вказав, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на суму 24522 грн. на утримання малолітньої дитини, є безпідставними. Відповідач сплачував аліменти добровільно поштовими переводами, та дізнався про борг по аліментах за рішенням суду в 2018 році , оскільки, лише восени 2018 року, позивач подала виконавчого листа до ДВС м. Біла Церква про примусове стягнення аліментів за шість років. Відповідачу було нараховано до сплати заборгованість по аліментам в розмірі - 24 287,76 грн.. ОСОБА_2 не став оскаржувати дане рішення ДВС, натомість позичив гроші у друзів та родичів та в інтересах дитини сплатив позивачу - 24 287,76 грн., повністю, що підтверджується фіскальним чеком від 27.09.2018 р. На даний час відповідач безробітній, його зарплата за лютий 2019 року складала 4200,00 грн., тому він вимушений шукати більш оплачувану роботу. Крім доньки ОСОБА_4, відповідач ще має на утриманні дітей теперішньої дружини, з якою проживаю однією сімєю. Вважає, докази, які позивач подала, неналежними та недопустимими. У товарних та фіскальних чеках її витрат та покупок , на загальну суму - 49 106 грн., не зазначено, що вказані речі є дитячими (розмір), а з огляду на їх вартість вони містять ознаки речей на дорослу людину, зокрема пальто зимове вартістю більше 5 439,00 грн., майка вартістю 100,00 грн.,сарафан вартістю - 1400,00 грн., чоботи зимові 1800,00 гри., світшот кардиган - 1805,00 гри., ляльки по 400-800 грн. Позивач не обговорювала з відповідачем витрати на дитину. В договорі на відпочинок в Єгипті зазначено, що це туристичний відпочинок, а не оздоровлення дитини.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09).

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд враховує, що позивач не погоджувала витрати на дитину з відповідачем, особливо щодо відпочинку в Єгипті чи придбання дорогих речей в декількох екземплярах. Позивач зазначає, що може собі дозволити купувати дитині якісні, дорогі речі, але рівень життя позивача не покладає обовязку на відповідача мати такий самий рівень, такі ж доходи. Суд критично оцінює пояснення позивача з приводу того, що сплачена відповідачем заборгованість по аліментам в сумі 24 287,76 грн. не була витрачена на потреби дитини. Суд вважає, що в даному випадку, підпадають під ознаки додаткових витрат на утримання дитини кошти на лікування зубів, кошти на придбання окулярів для корекції зору та деякі речі одягу необхідного дитині /куртка осіння, черевики зимові, куртка зимова, джинси, спідниці, жакет, сарафан/. Суд не вбачає підстав стягувати з відповідача кошти на придбання зимового пальта, других черевиків, джинсів та іграшок. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами і матеріали даної справи містять ряд письмових доказів, що підтверджують, як потребу дитини у придбаних позивачем речах так і підтверджують вартість придбаного майна, що в цілому становить 16740 грн. та, відповідно, половина даної суми складає 8770 грн. Суд враховує, що відповідач не працює, має іншу сімю, але є безпідставним твердження, що діти його дружини від першого шлюбу перебувають на утриманні ОСОБА_2 Також, відповідач не позбавлений був права надати докази в спростування вимог позивача. Сумніви та позиція відповідача про придбання окулярів, сезонного одягу чи лікування зубів дитині сторін, а не комусь іншому не підтверджено належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.180,181, 182,184, 185, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 158, 141, 258- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідент. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину в сумі 8370 грн. (вісім тисяч триста сімдесят гривень).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідент. Номер НОМЕР_1) в дохід держави судові витрати по справі в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 26.04.2019 року.

СуддяОСОБА_5