Справа 752/2787/16-ц
провадження № 2-др/752/8/19
УХВАЛА

27.05.2019 року Голосцївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П

з участю секретаря судового засідання Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Данилова Юрія Валентиновича про ухвалення додаткового рішення у справі № 752/2787/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебувала справа № 752/2787/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, та відшкодування моральної шкоди.

16.07.2018 року до суду від представник позивача надійшла письмова заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача у справі на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн. (т. 2 а.с.180-182). В обґрунтування заяви представником позивача вказано, що судом не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, а тому дане питання має бути вирішене шляхом ухвалення судом додаткового рішення.

Представник позивача в судове засідання не з"явився.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні заяви відмовити, посилаючись на її необґрунтованість. Одночасно, вказав, що позивачем до судових дебатів не було заявлено про намір подати відповідну заяву, заява не містить достатніх доказів обґрунтованості розміру таких витрат, а тому доводи заяви є безпідставними.

Суд, вислухавши пояснення сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, заяви представника позивача, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05.06.2018 року, позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, та відшкодування моральної шкоди, - було задоволено частково. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна» виплатити ОСОБА_1 компенсацію за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2015 року по 15.02.2016 року у розмірі 7 567 (сім тисяч п`ятсот шістдесят сім) гривень, 21 коп. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна» виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за грудень 2015 року у розмірі 4 849 (чотири тисячі вісімсот сорок дев`ять) гривень 04 коп. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна» виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.07.2013 року по 31.12.2015 року у розмірі 9 646 (дев`ять тисяч шістсот сорок шість) гривень 20 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна» на користь ОСОБА_1 . 3 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна» в дохід держави судовий збір у розмірі 1 278 гривень. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (т. 2 а.с.71-78).

07.06.2018 року представником позивача було направлено до суду заяву про компенсацію здійснених витрат, в порядку п. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої заявник просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн. (т. 2 а.с.82-84).

Однак, в ході розгляду даної заяви судом не встановлено та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що до судових дебатів сторона позивача заявила про намір протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подати до суду відповідну заяву про компенсацію та розподіл здійснених витрат, пов`язаних із отриманням правової допомоги.

Постановою Київського апеляційного суду від 24.01.2019 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна» - задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року - скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна» виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за грудень 2015 року та компенсацію за невикористану відпустку за період з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2015 року, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна» про зобов`язання виплатити заробітну плату за грудень 2015 року та компенсацію за невикористану відпустку за період з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2015 року - відмовлено. Крім того, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року - змінено в частині задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, та викладено рішення у цій частині в новій редакції, відповідно до якої стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 31 грудня 2015 року по 15 лютого 2016 року в сумі 7 118 грн. 84 коп., з утриманням із цієї суми податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року - залишено без змін (т. 2 а.с.161-172).

16.07.2018 року до суду від представник позивача надійшла письмова заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача у справі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн. (т. 2 а.с.180-182).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно положень ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

В матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 01.02.2016 року, укладений між адвокатом Даниловим Ю.В. та ОСОБА_1 , відповідно до умов якого, сторони домовились, що розмір гонорару визначається сторонами при підписанні додатку до цього договору, тобто за домовленістю сторін (т. 2 а.с.183-184).

Відповідно до додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 01.02.2016 року, укладеної 04.06.2018 року укладеної між адвокатом Даниловим Ю.В. та ОСОБА_1 , сторони домовились про те, що розмір гонорару за виконану роботу становить 50000,00 грн. (т. 2 а.с.185).

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг до додаткової угоди від 04.06.2018 року до договору про надання правової допомоги від 01.02.2016 року, сторони засвідчили, що виконавець надав, а замовник прийняв надані послуги обумовлені в договорі та додатковій угоді в повному обсязі (т. 2 а.с.186).

Проте, судом встановлено, що в зазначеному акті прийому-передачі наданих послуг конкретно не зазначено, а також не надано суду інших доказів на підтвердження вчинення адвокатом процесуальних дій, не надано доказів (акти виконаних робіт), з яких вбачалося б скільки часу витрачено адвокатом при наданні такої правової допомоги.

Крім того, суду не надано доказів внесення грошових коштів в розмірі 50000,00 грн., а надана адвокатом довідка за його підписом про отримання коштів, на переконання суду, є не належним доказом фактичної передачі позивачем та, відповідно, отримання адвокатом суми гонорару в розмірі 50000,00 грн. за надані адвокатом послуги.

Зазначення представником позивача про надані послуги в заяві про компенсацію витрат, без надання відповідних актів виконаних робіт та їх передачі, на думку суду, є не достатнім, а тому у справі відсутні достатні, в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України, докази на підтвердження тривалості надання правової допомоги, розрахунку таких витрат, та належного внесення позивачем коштів за надану допомогу.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно зі ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Наведені вище норми закону визначають порядок вирішення питання про відшкодування стороні у справі, на користь якої ухвалено рішення, судових витрат після його ухвалення. У випадку задоволення заяви такої сторони суд ухвалює додаткове рішення. Проте, процесуальним законом встановлені обовязкові умови для ухвалення такого рішення, а сааме: заява сторони про стягнення судових витрат має бути зроблена до закінчення судових дебатів, а докази, що їх підтверджують, мають бути надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В ході розгляду справи судом встановлено, що до закінчення судових дебатів стороною позивача не заявлялось про не можливість з поважних причин подати конкретні докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат на правову допомогу, а тому, на думку суду, в даному випадку, - відсутня підстава для врахування судом будь-яких доказів, наданих стороною позивача після проголошення рішення суду, оскільки, в такий спосіб без законних підстав буде обмежений у процесуальних правах інший учасник справи та відповідно буде порушений принцип рівності сторін, що є складовою частиною права на справедливий суд.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду заяви судом не встановлено достатні законні підстави для ухвалення у справі додаткового рішення, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 246, 270 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Данилова Юрія Валентиновича про ухвалення додаткового рішення у справі № 752/2787/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КСТ Груп Україна» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, та відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена сторонами протягом п`ятнадцяти днів з моменту проголошення до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко