Справа № 740/2422/19
Провадження № 6/740/184/19
УХВАЛА

23 травня 2019 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Кубрак Н.М.,

розглянувши в судовому засіданні подання державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Романенко О.А.. про привід боржника ОСОБА_1 ,

встановив:

В поданні ставиться питання про привід ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником по виконавчому провадженню АСВП № 19664157 від 26 травня 2010 року з виконання виконавчого листа № 2-833/10, виданого 26 травня 2010 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 / 4 частки заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2010 року і до повноліття дитини, та по виконавчому провадженню АСВП № 43319095 від 16 травня 2014 року з виконання виконавчого листа № 2740/1581/13, виданого 14 травня 2014 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1 / 4 частки заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 листопада 2013 року і до повноліття дитини. В добровільному порядку борг не сплачується, на неодноразові виклики до державного виконавця боржник не з`являється, що унеможливлює примусове виконання рішення суду.

В судове засідання старший державний виконавець Романенко О.А. не з"явилась, в поданні просить провести судове засідання за відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)- сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положення п.14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» уповноважує виконавця викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до ст.438 ЦПК України розшук боржника, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім, зокрема, постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про те, що привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття. Належним підтвердженням отримання особою виклику або ознайомлення з його змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання виклику, в тому числі і в поштовому повідомленні, будь-які інші дані, що підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне повідомлення боржника про його обізнаність щодо відкриття виконавчого провадження, наявність заборгованості та виклик до виконавчої служби, як то поштових повідомлень, розписок про одержання виклику, суду не надано.

У зв`язку з чим застосування до боржника ОСОБА_1 приводу, на думку суду, не відповідатиме визначеним ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» засадам здійснення виконавчого провадження щодо його справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Також подання про примусовий привід повинно містити дату та час або проміжок часу (місяць, рік, тощо), на який необхідно здійснити привід боржника, що в даному поданні відсутнє.

Враховуючи викладене, суд вважає подання державного виконавця про привід боржника ОСОБА_1 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про привід боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності застосування судом до боржника приводу.

Ухвала про відмову у здійсненні приводу боржника не входить до визначеного ст.353 ЦПК України переліку ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

Керуючись ст.ст.247, 260, 261, 438 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні подання державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Романенко О.А. про привід ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником по виконавчому провадженню АСВП № 19664157 від 26 травня 2010 року з виконання виконавчого листа № 2-833/10, виданого 26 травня 2010 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, та виконавчому провадженню АСВП № 43319095 від 16 травня 2014 року з виконання виконавчого листа № 2740/1581/13, виданого 14 травня 2014 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Суддя В.Олійник.