печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Павленко В.О.

учасники справи

позивач: ОСОБА_1

відповідач 1: ОСОБА_2

відповідач 2: ОСОБА_3

відповідач 3: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_6 про забезпечення позову, відповідно до якої просив передати голові правління ЖБК «Хімік» на зберігання квартиру АДРЕСА_1 , оскільки у вказаній квартирі проживають невідомі позивачу особи, а предметом спору є визнання права власності на 1 / 2 частини цієї квартири як частки після померлого батька позивача - ОСОБА_7 , набутого до 1 січня 2004 року під час його спільного проживання з померлою ОСОБА_8 , які не перебували в зареєстрованому шлюбу між собою.

Вказав, що не забезпечення позову у такий спосіб зможе утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали заяву.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення заяви, мотивуючи її безпідставністю.

Інші учасники процесу до судового засідання не з`явились. Тому суд розглянув заяву у їх відсутність.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є визнання права власності на 1 / 2 частини квартири АДРЕСА_1 як частки після померлого батька позивача - ОСОБА_7 , набутого до 1 січня 2004 року під час його спільного проживання з померлою ОСОБА_8 , які не перебували в зареєстрованому шлюбу між собою та шлюбу яких був розірваний на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.03.1973 року.

З 1998 року власником цієї квартири була ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто після розірвання шлюбу з батьком позивача.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2.02.2011 року у задоволенні позовних вимог померлого батька позивача ОСОБА_7 про визнання розірвання шлюбу з померлою ОСОБА_8 (якій належала спірна квартира на праві власності), встановлення факту фіктивності розірвання шлюбу, зобов`язання анулювати запис про розірвання шлюбу відмовлено (т. 1 а.с. 157-158), яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2011 року (т. 1 а.с. 218-219).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 4.11.2011 року у справі № 2-86/11 відмовлено у задоволенні позовних вимог померлого батька позивача ОСОБА_7 про встановлення факту спільного проживання з померлою ОСОБА_8 , зокрема на час отримання останньої спірної квартири у власність та на час її смерті, яке набуло чинності (т. 1 а.с. 170-174).

Відповідно до даних спадкової справи після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявами про прийняття спадщини після її смерті звернулись покійний батько позивача ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також родичі померлої відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Нікому із зазначених осіб не видане свідоцтво про право на спадщину.

Тому, враховуючи наведене, встановлення рішенням суду відсутності факту спільного проживання померлого батька позивача ОСОБА_7 з померлою ОСОБА_8 , зокрема на час отримання останньої спірної квартири у власність та на час її смерті, не співмірність способу забезпечення позву із заявленими позовними вимогами та відсутності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149-154 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_6 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя О.В.Батрин