Справа № 301/916/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2019 р.

Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Золотар М.М.

при секретарі - Фанта А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дідусь ОСОБА_3, про що видано свідоцтво про смерть.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець заповіт не залишив.

ОСОБА_4 прийняв спадщину за померлим дідом, так як на день смерті проживав із спадкодавцем, а також вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме: більше 15 років обробляє присадибну земельну ділянку, збирає урожай, провів ремонт будинку та належних до нього будівель, встановив огорожу та ін. Жінка спадкодавця ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про смерть. Відповідач ОСОБА_2, батько позивача, також прийняв спадщину, однак відмовляється від неї та не претендує на спадкове майно. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті спадкодавця, в тому числі осіб, які мають право на обовязкову частку, - відсутні.

Згідно Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 1983 року власником спадкового нерухомого майна був померлий ОСОБА_3.

При зверненні до приватного нотаріуса в оформленні спадщини позивачу було відмовлено у звязку із тим, що первісна реєстрація права власності на домоволодіння відсутня, а єдиним документом, що стосується вказаного нерухомого майна є Свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 1983 року, тому вимушений звернутися до суду за вирішенням питання визначення належності спадкового майна.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, а подав заяву (а. с. 24), якою позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, справу розглянути в його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, а подав заяву-відмову (а. с. 16), якою не заперечив проти визнання права власності за позивачем і від спадщини відмовився на користь позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивача ОСОБА_3, про що виконкомом Дубрівської сільської ради Іршавського району видано свідоцтво про смерть за актовим записом № 28 (а. с. 6).

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець заповіт не залишив, що стверджується довідкою виконавчого комітету Дубрівської сільської ради Іршавського району № 290 від 19.04.2019 року (а. с. 15).

ОСОБА_4 прийняв спадщину за померлим дідом, так як на день смерті проживав із спадкодавцем, а також вступив в управління та володіння спадковим майном, що стверджується довідкою виконавчого комітету Дубрівської сільської ради Іршавського району № 290 від 19.04.2019 року (а. с. 15).Також більше 15 років обробляє присадибну земельну ділянку, збирає урожай, провів ремонт будинку та належних до нього будівель, встановив огорожу та ін. Жінка спадкодавця ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що виконкомом Дубрівської сільської ради Іршавського району видано свідоцтво про смерть за актовим записом № 81 (а. с. 7). Відповідач ОСОБА_2, батько позивача, також прийняв спадщину, однак відмовляється від неї та не претендує на спадкове майно, що стверджується заявою-відмовою (а. с. 16). Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті спадкодавця, в тому числі осіб, які мають право на обовязкову частку, - відсутні.

Згідно Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 1983 року власником спадкового нерухомого майна був померлий ОСОБА_3 (а. с. 14).

При зверненні до приватного нотаріуса в оформленні спадщини позивачу було відмовлено у звязку із тим, що первісна реєстрація права власності на домоволодіння відсутня, а єдиним документом, що стосується вказаного нерухомого майна є Свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 1983 року.

У відповідності до ст. ст. 548 та 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, ст. ст. 548 та 549 ЦК України (в редакції 1963 року), суд, -

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. При цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Головуючий: М. М. Золотар