Провадження № 6/361/224/19
У Х В А Л А

27 вересня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Яблонській В.І., розглянувши в судовому засіданні в місті Бровари заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2019р. про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні, відкритому на виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02.02.2018р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання передати дитину матері, стягувач ОСОБА_2 ,

встановив:

Заявник, який є боржником у виконавчому провадженні, просить відстрочити виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2019р. про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення боржника (заявника) у виконавчому провадженні, відкритому на виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02.02.2018р. про повернення малолітньої дитини, - а саме заявник просить відстрочити виконання даної ухвали до розгляду по суті його скарги на бездіяльність державного виконавця щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження, яка розглядається в Дніпровському районному суді м. Києва (скаргу подано ним 14.06.2019р.).

Дана заява подана як заява про відстрочення ухваленого даним судом судового рішення з посиланнями на ст.435 ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо підсудності розгляду даної заяви, то суд її приймає до розгляду, виходячи з того, що заявник просить відстрочити виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області, посилається на ст.435 ЦПК України щодо відстрочення виконання саме цього судового рішення, а згідно ст.435 ЦПК України така заява подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Суд не вбачає підстав для передачі заяви за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва, який ухвалив рішення по суті спору у цивільній справі, на виконання якого і відкрито виконавче провадження, виходячи виключно з того, що в заяві порушено заявником питання щодо відстрочення виконання ухвали саме Броварського міськрайонного суду, і виходячи з того, що дану заяву сам заявник не подає як скаргу на дії виконавця у виконавчому провадженні, підсудність якої згідно ч.1 ст. 448 ЦПК має бути визначена Дніпровському районному суду м. Києва.

Оскільки приписи, викладені у розділі шостому ЦПК України не передбачають можливості відмови у викритті провадження за заявою, що подається в порядку ст.435 ЦПК України чи повернення заяви заявнику, то суд вважав за доцільне розглянути дану заяву в даному судовому засіданні і ухвалити рішення за наслідками її розгляду.

Згідно ч.2 ст.435 ЦПК України заява про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Ч.3. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Учасники справи повідомлені рекомендованими листами у відповідності до ч.2 ст.435 ЦПК.

Учасники справи в судове засідання не явились.

Заявник подав заяву про відкладення розгляду заяви у зв`язку з розглядом його скарги у Дніпровському районному суді міста Києва, призначеним також на 27.09.2019р.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду заяви, враховуючи, що ч.2 ст.435 ЦПК не передбачає обов`язкової участі учасників при розгляді такої заяви, а лише передбачає їх повідомлення, крім того, за загальним правилом, встановленим процесуальним законом для розгляду заяв, що подаються на розгляд в порядку, передбаченому розділом шостим ЦПК України (щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням судових рішень), неявка заявника не є перешкодою для розгляду заяви. Суд також враховує, що судове засідання було призначене з наданням учасникам справи достатнього часу для отримання повідомлення, подання можливих заяв, доказів та для підготовки до розгляду, і такого часу заявник мав достатньо для того, щоб подати всі наявні у нього документи, надати пояснення у разі необхідності, в тому числі письмові. Таким чином, суд вважає можливим розглянути заяву у відсутності заявника і інших учасників, повідомлених у відповідності до вимог ЦПК України.

Розглядаючи подану ОСОБА_1 заяву, суд не вбачає підстав для її задоволення і для відстрочення виконання ухвали суду про надання дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до житла боржника , виходячи з наступного:

Статтею 258 ЦПК України передбачено види судових рішень: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Розділом VI ЦПК України врегульовано вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно ст.431 ЦПК виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Згідно ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

З аналізу даних норм процесуального закону і послідовності їх розміщення у ЦПК України слід дійти висновку, що в розділі шостому ЦПК України врегульовано вирішення питань по виконанню рішень судів, якими вирішено спір по суті, і які підлягають примусовому виконанню , та на виконання яких видано виконавчий документ і за ним відкрито виконавче провадження.

Процесуальний закон передбачає декілька видів судових рішень: зокрема: рішення і ухвала. Рішенням є кінцевий вердикт по вирішенню конкретної цивільної справи, в якому вирішено спірні правовідносини між сторонами. Натомість розділом шостим ЦПК України , а також законом України «Про виконавче провадження» визначено процедури вирішення всіх питань, які виникають у виконавчому провадженні при примусовому виконанню рішень.

Ухвала суду про надання дозволу на примусове входження у жиле приміщення боржника не є таким рішенням суду першої інстанції щодо розгляду справи по суті, за яким видається виконавчий лист і за яким може бути відкрите виконавче провадження чи яке окремо підлягає виконанню. Дана ухвала хоча і є видом судового рішення, але не є рішенням суду по суті справи; дана ухвала є судовим рішенням з процедурного питання, що виникло під час виконання рішення суду по суті справи (про передачу дитини). Тому дане судове рішення (ухвала) не є тим судовим рішенням, яке передбачене у статті 435 ЦПК України щодо можливості відстрочення його виконання, оскільки не воно знаходиться на виконанні, а навпаки стосується безпосередньо примусового виконання рішення суду по суті справи (у даному випадку про передачу дитини).

Таким чином, відстрочення у виконанні ухвали про надання дозволу виконавцю на примусове проникнення до житлового приміщення боржника не передбачене статтею 435 ЦПК України.

Стосовно даного випадку з заявником, - то таким рішенням, за яким в порядку статті 435 ЦПК може вирішуватись питання про відстрочення його виконання , є безпосередньо рішення Дніпровського райсуду м. Києва про повернення дитини, на виконання якого відкрито виконавче провадження, у якому винесено ухвалу про проникнення до житла боржника. Сама ухвала про проникнення до житла боржника не є тим рішенням, питання про відстрочення якого може бути розглянуте в порядку статті 435 ЦПК, оскільки не є рішенням, що знаходиться на виконанні, а стосується вчинення державним виконавцем певних передбачених законом процесуальних дій по примусовому виконанню рішення.

Всі питання щодо виконання рішення суду (про передачу дитини) , в тому числі і про надання відстрочення його виконання, можуть вирішуватись в порядку ст.435 ЦПК України, але по відношенню до відстрочення виконання рішення суду по суті справи (про передачу дитини), а не шляхом відстрочення виконання ухвали про надання виконавцю дозволу на примусове проникнення до житла.

У разі незгоди з відповідними діями виконавця у виконавчому провадженні по виконанню рішення суду про передачу дитини заявник може їх оскаржити в суді, який ухвалив рішення по суті справи і який видав виконавчий документ .

Крім того, по суті самої заяви і обставин, зазначених в ній, то вказані заявником обставини (оскарження ним дій/бездіяльності) держаного виконавця не може розглядатись як підстава для відстрочення виконання ухвали, названої боржником. Зокрема, посилання боржника на повне виконання рішення про повернення дитини для цього не має значення і взагалі не може розглядатись як підстава для відстрочення вчинення певної виконавчої дії, зокрема тієї, на яку судом надано дозвіл у зазначеній заявником ухвалі. Свої права як боржника, якщо він вважає їх порушеними внаслідок дій чи бездіяльності виконавця, боржник має вирішувати у спосіб, конкретно визначений законом, зокрема шляхом оскарження відповідних дій/бездіяльності чи рішень виконавця, які розглядаються в порядку, врегульованому у розділі сьомому ЦПК України, або в інший, передбачений у розділі шостому ЦПК України спосіб з дотриманням правил про підсудність.

Керуючись ст.435 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити заявникові ОСОБА_1 у заяві про відстрочення виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2019р. про надання державному виконавцю дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення боржника.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повної ухвали. Якщо ухвала не вручена у день складення, то особа має право на поновлення строку оскарження якщо подасть апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Броварський міськрайонний суд Київської області згідно п.15.5 перехідних положень ЦПК україни.

Ухвала складена 27 вересня 2019року.

Суддя Т.В. Селезньова