ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року

м. Харків

справа № 642/376/17-ц

провадження № 22-ц/818/2633/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хорошевський О.М.

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря Брулевича В.В.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 , ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 14 березня 2019 року та додаткове рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 03 квітня 2019 року, ухвалені суддею Проценко Л.Г. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Марченко М.І. про визнання договорів недійсними,

встановив :

25 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 після уточнення якого просив визнати недійсним укладений 18 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договір дарування 1/4 частини нерухомості, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - нежитлові приміщення першого поверху №IV, 21 А, 22А, 23, 110-114 та укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір дарування 1/2 частини нерухомості, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - нежитлові приміщення першого поверху №IV, 21 А, 22А 23, 110-114, які посвідчені та зареєстровані приватним нотаріусом ХМНО Марченко М.І. Судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 2009 року по вересень 2014 року Ѕ частина зазначеної нерухомості була зареєстрована за ОСОБА_6 , який від позивача отримав в борг грошові кошти у розмірі 71500 доларів США. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер, борг позивачу не повернув.

Спадкоємцями померлого ОСОБА_6 є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з якими 17 березня 2014 року було укладено мирову угоду, затвердженою ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова у справі № 642/11526/13-ц від 18 березня 2014 року, умовами якої відповідачі прийняли обов`язок сплатити ОСОБА_1 заборгованість за договором позики замість померлого боржника.

Однак, незважаючи на невиконані майнові зобов`язання перед позивачем, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 18 вересня 2014 року уклали договір дарування нерухомості, чим позбавили його права на звернення стягнення на це майно в рахунок погашення боргу у разі невиконання укладеної між ними мирової угоди. Набувачем спірного майна є відповідачі.

Отже, зважаючи, що наслідком укладанням оскаржуваного договору стало зменшення спадкового майна, у вигляді вказаної нерухомості, на яке позивач може накласти стягнення, як заінтересована особа та задовольнити свої вимоги просив позов задовольнити.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Визнано недійсним укладений 18 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договір дарування 1/4 частини нерухомості, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - нежитлові приміщення першого поверху №IV, 21 А, 22А, 23, 110-114, загальною площею 96,1 кв.м. в літ. «А-5», який посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом ХМНО Марченко М.І. в реєстрі №1394.

Визнано недійсним укладений 18 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір дарування 1/2 частини нерухомості, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - нежитлові приміщення першого поверху №IV, 21А, 22А, 23, 110-114, загальною площею 96,1 кв.м. в літ. «А-5», посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом ХМНО Марченко М.І. в реєстрі №1396.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., тобто по 213 грн. 33 коп. з кожного.

Додатковим рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 квітня 2019 року було задоволено заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Циганенко О.П. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн., тобто по 3000 грн. з кожного.

В апеляційних скаргах представник ОСОБА_3 - адвокат Скриннік І.А. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, якими у задоволенні позовних вимог відмовити та скасувати додаткове рішення, яким відмовити позивачу у стягненні судових витрат на правову допомогу повністю.

Апеляційна скарга на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 14 березня 2019 року вмотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, не було повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Зазначив, що між сторонами було укладено мирову угоду, затверджену Ленінським районним судом м. Харкова. Спірна нерухомість, що є предметом договорів дарування, які оскаржуються, і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - нежитлові приміщення першого поверху №IV, 21 А, 22А 23, 110-114 не була предметом мирової угоди або засобом забезпечення зобов`язання.

На момент укладення оспорюваних договорів дарування від 18 вересня 2014 року, заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2016 р. по справі № 639/10259/15-ц про стягнення на користь позивача 928200,00 грн., не було.

Також, матеріали справи не містять доказів, що позивач ОСОБА_7 у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку звертався до органів державної виконавчої служби про виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2016 року, яке набрало законної сили.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержанного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

В той же час, відповідачем до суду першої інстанції були надані докази того, що спадкоємцями померлого ОСОБА_6 були задоволені вимоги кредиторів спадкодавця на суму, що значно перевищує вартість майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 , більш ніж у двічі. Відповідачем до суду були надані докази виплати кредиторам покійного ОСОБА_6 грошових коштів.

Згідно затвердженої ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18.03.2014 р. мирова угода (пункт 2.2), спадкоємцями померлого в якості погашення заборгованості останнього, добровільно сплачено ОСОБА_8 . (позивачу) грошові кошти в еквіваленті 11 500 доларів США.

Відповідачами сплачено кредиторам ОСОБА_6 грошові суми, що перевищують вартість спадкового майна, що свідчать про відсутністю у ОСОБА_3 та у її сина обов`язку виплатити ще будь-які грошові кошти в рахунок погашення зобов`язання спадкодавця ОСОБА_6

Скарга містить посилання на те, що спірні договори повністю відповідає вимогам закону. Крім того, про відсутність підстав для визнання оскаржуваних правочинів недійсними також зазначає третя особа у наданих до суду письмових поясненнях - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Марченко М.І., якою при вчиненні правочинів були дотримані вимоги закону.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення не обґрунтував, а позивач не довів, яким конкретно нормам Цивільного кодексу України або іншим актам цивільного законодавства не відповідають укладені відповідачем договори.

Апеляційна скарга на додаткове рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 03 квітня 2019 року, вмотивована тим, що додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03.04.2019 року не відповідає зазначеним вимогам, оскільки при його прийнятті судом першої інстанції порушені норми матеріального і процесуального права, а саме: п. 9 ч. ст. 175 та ч. 4 статті 137 ЦПК України.

Також, на адресу учасників справи (відповідачів) не надходило будь-яких заяв представника позивача про судові витрати, що позбавило права сторін надати свої заперечення щодо судових витрат.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг судова колегія вважає, що апеляційні підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будучі достовірно обізнаними про своє зобов`язання задовольнити вимоги кредитора в сумі еквівалентній 35000 доларів США, яке визначено ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2014 року і підтверджується заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 26 липня 2016 року в порушення вказаного зобов`язання, з метою ухилення від виконання зазначеної вище ухвали суду в тому числі і за рахунок вказаної нерухомості, яка була передана спадкоємцям у натурі та стало їх власністю після прийняття спадщини, приховавши від нотаріуса той факт, що за рахунок, у тому числі і спадкового майна, яке було предметом правочинів, повинні бути виконані зобов`язання перед ОСОБА_1 шляхом укладання договорів дарування між собою, а в подальшому ОСОБА_3 фіктивно відчужила зазначене майно своїй матері ОСОБА_2 , при чому ОСОБА_3 продовжувала фактично ним користуватись, позбавила права ОСОБА_1 на отримання коштів за ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 18.03.2014 року, у тому числі і за рахунок реалізації спірного майна.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В. 18.09.2014р., реєстровий №2457 спадкоємцями майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 по 1/2 частині кожний. Спадщина складається між іншим з 1/2 частки нежитлових приміщень першого поверху №IV, 21 А, 22 А, 23, 110-114, загальною площею 96,1 кв.м. в літ. «А-5» за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.89-91)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.09.2014р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину в спільній частковій власності були власниками зазначених нежитлових приміщень по 1/4 частині кожний (т.1 а.с.92) .

За договором дарування ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 . ј частину зазначених нежитлових приміщень, а ОСОБА_3 в свою чергу, подарувала ОСОБА_2 зазначені нежитлові приміщення які належали дарувальнику на праві власності наступним чином: 1/2 частка на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Алдакимовою М.Б. 10.04.2009р., реєстровий №1041; ј частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В. 18.09.2014р., реєстровий №2457; 1/4 частка на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Марченко М.І. 18.09.2014р., реєстровий №1394.

Приватним нотаріусом перевірено відсутність обтяжень та обмежень щодо майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.04.16р. нежитлові приміщення першого поверху №IV, 21 А, 22 А , 23,110-114 , загальною площею 96,1 кв.м. в літ. «А-5» у АДРЕСА_1 на підставі договору дарування серія та номер 1395 виданого 18.09.2014р. виданого приватним нотаріусом ХМНО Марченко М.І. належать ОСОБА_2 , (т. 1, а.с.9).

16 липня 2014 року представник позивача звернувся до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з грошовою вимогою до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про сплату на користь ОСОБА_1 грошових коштів в еквіваленті 35 000 доларів США у зв`язку з неотриманням відповіді ОСОБА_3 та відмови в отриманні запиту ОСОБА_4 щодо оформлення та продажу зазначеного у мировій угоді нерухомого майна, що входить до спадкової маси, а також інформацію про стан стягнення заборгованості. (т.1 а.с.195-197).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова у справі № 642/11526/13-ц від 27 листопада 2015 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну порядку виконання мирової угоди між ним та ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року у справі № 639/10259/15-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання виконати мирову угоду задоволено, зобов`язано відповідачів виконати мирову угоду, затверджену ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова у справі № 642/11526/13-ц від 18 березня 2014 року, та сплатити на користь позивача солідарно 928200,00 грн., що є еквівалентом 35000доларів США.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 посилається на ст. 234 ЦК України та вважає, що правочини, а саме укладені відповідачами договори дарування є фіктивними.

Як на ознаки фіктивності оспорюваних правочинів позивач посилався на те, що метою їх укладання було не їх виконання, а укриття (зменшення) спадкового майна, за рахунок якого задовольняються вимоги позивача, як кредитора спадкодавця.

За правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як на підстави звернення до суду ОСОБА_1 посилався на те, що грошові зобов`язання відповідачів перед ним, визначені судовим рішенням, могли бути виконані за рахунок майна, що було предметом оспорюваних договорів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова яким з відповідачів на користь ОСОБА_1 була стягнута грошова сума і на виконання якого могло бути звернене стягнення на будь-яке майно, належне відповідачам, постановлено 26 липня 2016 року.

На час укладення оспорюваних договорів зазначеного рішення не існувало.

При чому грошові вимоги ОСОБА_1 ними були частково визнані.

За умовами мирової угоди, затвердженої ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18.03.2014 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли на себе зобов`язання сплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість спадкодавця ОСОБА_6 у розмірі в еквіваленті 25000 доларам США частками: еквівалент 5000 доларам США зобов`язані погасити протягом 10 днів з моменту продажу (відчуження) нерухомості, яка входить до складу спадкової маси ОСОБА_6 , а саме будинку АДРЕСА_4 , незалежно від фактичної ціни відчуження цієї нерухомості; суму еквівалентну 20000 доларам США вони повинні сплатити ОСОБА_1 протягом 10 днів з моменту повного або часткового виконання зобов`язань за договором позики від 11 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , правом вимоги яких належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як спадкоємців.

Мировою угодою було чітко визначено порядок її виконання, та майно за рахунок якого буде здійснюватись погашення заборгованості перед позивачем. Крім того, на підставі домовленостей ОСОБА_1 добровільно було частково погашено борг у розмірі 11500 доларів США.

Таким чином нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 - нежитлові приміщення першого поверху №IV, 21 А, 22А, 23, 110-114 не були предметом мирової угоди, укладеної сторонами.

Домовленість сторін про задоволення вимог кредиторів за рахунок цього майна відсутня.

З пояснень представника ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції вбачається, що на час укладення оспорюваних договорів буд. 48 по АДРЕСА_4 відповідачами відчужено не було.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.04.16р. нежитлові приміщення першого поверху №IV , 21 А, 22А , 23,110-114 , загальною площею 96,1 кв.м. в літ. «А-5» у АДРЕСА_1 на підставі договору дарування серія та номер 1395 виданого 18.09.2014р. виданого приватним нотаріусом ХМНО Марченко М.І. зареєстровані за ОСОБА_2 , що відповідає вимогам закону про реєстрацію права власності (т. 1 а.с.9). Тобто майно, що є предметом оспорюваних договорів дарування було передане, а права на нього зареєстровані, що відповідно до правил ч. 1 ст. 722 ЦК України свідчить про прийняття дарунка обдарованим.

Враховуючи, що майно яке було предметом оспорюваних договорів дарування фактично передано ОСОБА_2 , за якою зареєстровано право власності на нього, у судової колегії відсутні підстави вважати оспорювані договори фіктивними.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» N 9 від 06.11.2009 року, зазначено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Крім того, судова колегія зазначає наступне.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не надав оцінки доводам відповідача про те, що ними було сплачено за борговими зобов`язаннями кредиторам ОСОБА_6 грошову суму, яка перевищує вартість майна отриманого у спадок.

Матеріали справи містять відповідь приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Саутенко Н.В. в якій зазначено перелік спадкового майна та висновки грошових оцінок вартості цього майна ( т. 2 а.с.128-129 ).

Згідно цієї відповіді загальний обсяг спадкового майна та суми на яку успадкували ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складається з квартири АДРЕСА_6 - вартістю 392 600,00 грн. + житловий будинок АДРЕСА_4 в цілому - вартістю 120 500,00 грн. + Ѕ частина земельної ділянки АДРЕСА_12, вартість якої складає 684,00 грн. +1/3 частини квартири АДРЕСА_7 вартість якої складає 66300,00 грн. + Ѕ частина квартири АДРЕСА_8 вартість якої складає 506250,00 грн. + Ѕ частина нежитлових приміщень першого поверху по АДРЕСА_1 загальною площею 96,1 кв.м. вартість якої складає 364150,00 грн. + Ѕ частина Садовий будинок № АДРЕСА_13 вартість якої складає 288700,00 грн. + Нежитлові будівлі СТО: будівля мийки літ. А-1 загальною площею 139,7 кв.м. та нежитлової будівлі СТО літ. Б-2 загальною площею 198,10 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 - вартість 853 400,00 грн., а всього сума складає 2592584, 00 грн.

Відповідно до розписок, що містяться в матеріалах справи на виконання зобов`язань кредиторів, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплатили 130000 доларів США * 9,0377 = 1174901 грн., 166000 * 11,3832 = 1889611,2 грн., 12000*12,9518 = 155421,6 грн., 500 гр. золота 999' *485,63 = 242815грн., а всього 3462748,80 грн. Крім того, ОСОБА_3 добровільно було погашено борг у розмірі 11500 доларів США перед ОСОБА_1 , що складає 112203,20 грн. (11500 доларів США * 9,7568 = 112203,20 грн.), тому загальна сума сплачена по зобов`язанням спадкодавця склала 3574952,00 грн.

За правилами ст. 1288 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Заперечуючи проти оцінки спадкового майна представник позивача відомостей, які б спростовували розмір вартості майна, отриманого відповідачами у справі не надав.

Не спростовані і відомості про сплату відповідачами кредиторам ОСОБА_6 грошових сум.

Надані відповідачами докази сплати про виконання ними зобов`язань, передбачених ст. 1282 ЦК України у повному обсязі.

З огляду на викладене відсутні підстави вважати , що оскаржувані правочини порушують права позивача в розумінні правил ч.1 ст. 4 ЦПК України.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягає, підлягає скасуванню і додаткове рішення. Ленінського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача;

З огляду на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а норми матеріального права застосовані неправильно, оскаржуване рішення підлягає скасуванню згідно приписів п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 14 березня 2019 року та додаткове рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 03 квітня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Судові витрати понесені позивачем віднести за його рахунок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 12.05.2019.

Головуючий - О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Судді -

П.В. Кісь