ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 630/404/18

провадження № 22-ц/818/2238/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - Орган опіки та піклування в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та визначення способу участі у його вихованні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 20 лютого 2019 року, постановлене під головуванням судді Малихіна О.О. в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 01 березня 2019 року), -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та визначення способу участі у його вихованні.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 20 лютого 2019 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з онуком, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено наступний спосіб спілкування ОСОБА_1 та участі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_3:

Кожну першу неділю місяця з 09-00 год. до 20-00 год. за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, без присутності матері, ОСОБА_2, з можливістю відвідування дитячих вистав, парків і зоопарків.

Кожну першу та третю середу місяця з 16-00 год. до 20-00 год. на дитячому майданчику біля будинку АДРЕСА_2 без присутності матері;

Кожну третю неділю місяця з 10-00 год. до 13-00 год. на дитячому майданчику біля будинку АДРЕСА_2 без присутності матері.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 352,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі. ОСОБА_2 просила також визнати її та сина, ОСОБА_3 потерпілими від домашнього насилля та заборонити ОСОБА_1 та її чоловіку, ОСОБА_4, спілкуватися з дитиною, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_2 вказує, що вона разом із сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово страждала від насильства у сім'ї від ОСОБА_1, її чоловіка ОСОБА_4, як під час перебування у шлюбі із сином позивачки ОСОБА_5, так і після розірвання шлюбу з ним. Зміна її місця проживання разом з дитиною не припиняло втручання у її сімейне життя та заподіяння моральних страждань шляхом приниження честі та гідності з боку позивачки. Все це негативно відображалося також і на маленькій дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Незважаючи на це вона не чинила перешкод у спілкуванні сина з бабусею. На виконання рішення комісії Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради кожну другу та четверту п'ятницю місяця з 17-00 год. по 19-00 год. в її присутності син гуляв разом із ОСОБА_1. Проте наразі ОСОБА_2 вважає, що такі прогулянки шкодять дитині та не відповідають інтересам її малолітнього сина.

ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, просила рішення Люботинського міського суду Харківської області від 20 лютого 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що для ОСОБА_1 були створені перешкоди з боку ОСОБА_2 у здійсненні права на участь у вихованні дитини і спілкуванні з нею. Суд вважав, що ОСОБА_1, як бабуся малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має право бачитися з онуком кожну першу неділю місяця з 09-00 год. до 20-00 год. за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 без присутності матері, ОСОБА_2, з можливістю відвідування дитячих вистав, парків і зоопарків; кожну першу та третю середу місяця з 16-00 год. до 20-00 год. на дитячому майданчику біля будинку АДРЕСА_2 без присутності матері; кожну третю неділю місяця з 10-00 год. до 13-00 год. на дитячому майданчику біля будинку АДРЕСА_2 без присутності матері. Побачення мають відбуватися саме без присутності матері дитини, оскільки прояв неприязного ставлення до ОСОБА_1 з боку відповідачки може зашкодити в першу чергу дитині, а також спровокувати негативне сприйняття дитиною такої людини як рідна бабуся.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що з 12 грудня 2012 року ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 03 серпня 2017 року шлюб між ними розірвано. Відповідачці було відновлено дошлюбне прізвище «ОСОБА_2» (а.с.12).

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Наразі дитина проживає разом з матір'ю, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2.

Позивачка ОСОБА_1 є рідною матір'ю ОСОБА_5, та рідною бабусею ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що після припинення між батьками дитини шлюбних відносин, в червні 2017 року ОСОБА_2 припинила будь-яке спілкування та почала перешкоджати у можливості спілкування з онуком. ОСОБА_1 зазначає, що неодноразово намагалась врегулювати непорозуміння, які виникли між нею та ОСОБА_2, а також з її батьками аби мати можливість бачитися з онуком та приймати участь в його вихованні. Однак відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні її з онуком. 06 квітня 2018 року вона востаннє бачилася з онуком. Вважає, що поведінка ОСОБА_2 свідчить про неможливість врегулювати спір мирним шляхом. Тому ОСОБА_1 просила суд усунути перешкоди у спілкуванні з онуком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом визначення такого способу її участі у вихованні онука: систематичні побачення з онуком кожну середу місяця з 16-00 год. до 20-00 год. та другу, третю, четверту неділю місяця з 10-00 год. до 13-00 год. на дитячих майданчиках біля будинку АДРЕСА_2, без присутності матері дитини, першу неділю місяця з 09-00 год. до 20-00 год. без присутності матері онука, за межами місця мешкання відповідачки і малолітнього онука - для відвідування її місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 та відвідування дитячих заходів: дитячих вистав, дитячих свят, дитячих атракціонів, парків, зоопарків.

Відповідно до ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст. 159 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

З огляду на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та б стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Встановлено, що згідно з висновком № 658 від 11 жовтня 2018 року, орган опіки та піклування в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради вважає за доцільне встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього онука, ОСОБА_3: друга і четверта п'ятниця місяця з 17-00 год. до 19-00 год. в присутності матері дитини, ОСОБА_2 Цей висновок обґрунтований тим, що ОСОБА_1 за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно, на наркологічному або психоневрологічному обліку не перебуває; за місцем її проживання для дитини створені належні умови для перебування або проживання (а.с.45-46).

До висновку органом опіки та піклування також додано акт, затверджений 26 вересня 2018 року, про обстеження умов проживання за адресою фактичного місця проживання ОСОБА_1: АДРЕСА_1. Згідно з цим актом, спеціалістами соціальної служби було встановлено, що в квартирі зроблений ремонт, є окрема кімната для онука, яка забезпечена необхідними меблями для сну та відпочинку дитини і проведення дозвілля.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторонами не заперечується, що між ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки. В результаті чого ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачці, як бабусі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у спілкуванні з онуком.

Баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, а батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов'язки на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім'ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Позбавлення позивачки права щодо її участі у спілкуванні та вихованні малолітнього онука може позбавити останнього родинних зв'язків з бабою, любові та турботи з боку останньої, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.

Суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що ОСОБА_2 слід зобов'язати не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з онуком, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити спосіб спілкування позивачки та її участі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_3.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із визначеним судом способом спілкування позивачки з онуком, оскільки судом не було враховано вік дитини та встановлено графік зустрічей, який порушує його режим, відриває від нормального, звичайного для дитини середовища.

А саме, на час розгляду даної справи дитині ще не виповнилося чотирьох років. Дитина майже два роки проживає лише з матір'ю. Спілкування з бабою після розлучення батьків вкрай обмежено.

Тому надання можливості бабі спілкуватись з дитиною, 2015 року народження, без присутності матері, в тому числі і протягом цілого дня з 09.00 до 20.00 год. один раз на місяць за місцем проживання баби, - суперечить інтересам дитини з огляду на її вік.

Крім того, встановлений судом першої інстанції період побачень баби з онуком протягом чотирьох годин на дитячому майданчику з 16.00 до 20.00 год., також не відповідає інтересам дитини, оскільки порушує режим дитини, яка до 20.00 год. має вечеряти та готуватись до сну.

Колегія суддів також враховує, що орган опіки та піклування пропонував встановити побачення баби з малолітнім онуком тривалістю дві години у присутності матері.

З урахуванням вказаного, судова колегія вважає, що слід визначити наступний спосіб спілкування ОСОБА_1 та участі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_3:

Кожну першу та третю середу місяця з 16-00 год. до 18-00 год. на дитячому майданчику біля будинку АДРЕСА_2 або за місцем проживання матері у присутності матері;

Кожну другу неділю місяця з 10-00 год. до 13-00 год. на дитячому майданчику біля будинку АДРЕСА_2 або за місцем проживання матері у присутності матері.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги те, посилання апелянта на те, що вона просила визнати її та сина, ОСОБА_3, потерпілими від домашнього насилля та заборонити ОСОБА_1 та її чоловіку, ОСОБА_4, спілкуватися з дитиною, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - оскільки вказані вимоги не були предметом розгляду у суді першої інстанції, що позбавляє суд апеляційної інстанції робити висновки щодо вказаних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Люботинського міського суду Харківської області від 20 лютого 2019 року слід змінити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Колегія суддів не вирішує питання розподілу судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги, оскільки при частковому задоволенні апеляційної скарги відповідачки, відсутні підстави для стягнення судового збору з позивача.

Керуючись ст. 367, 374, 376 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 20 лютого 2019 року - змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з онуком, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити наступний спосіб спілкування ОСОБА_1 та участі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_3:

Кожну першу та третю середу місяця з 16-00 год. до 18-00 год. на дитячому майданчику біля будинку АДРЕСА_2 або за місцем проживання матері у присутності матері;

Кожну другу неділю місяця з 10-00 год. до 13-00 год. на дитячому майданчику біля будинку АДРЕСА_2 або за місцем проживання матері у присутності матері.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 25.04.2019 року.