Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/4812/18
Провадження № 2/191/1382/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23.05.2019
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Бондаренко Г.В.
за участю секретаря Силкіної О.Г.
розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Центр надання адміністративних послуг Синельниківської райдержадміністрації про усунення перешкод в користуванні та володінні житловим будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ; третя особа: Центр надання адміністративних послуг Синельниківської райдержадміністрації про усунення перешкод в користуванні та володінні житловим будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона ОСОБА_1 , є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 травня 2002 року, виданого державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шинкаренко Г.Ф. В подальшому право приватної власності позивача на житловий будинок в цілому зареєстровано Синельниківським бюро технічної інвентаризації та внесено в реєстрову книгу №15, стор. 97 за №2478 від 01 липня 2002 року. Крім того, відомості про право власності позивача на вказаний житловий будинок 05 липня 2002 року внесено Синельниківським бюро технічної інвентаризації до домової книги житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 з 24 листопада 2006 року, однак з 2009 року у будинку не проживає.
Відповідач не здійснює будь-які витрати на утримання будинку, у тому числі оплату комунальних послуг, що може бути підтверджено копіями квитанцій оплати за послуги газопостачання у період часу з жовтня 2017 року по теперішній час, тобто строком, що перевищує один рік.
Будь-якої домовленості між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування житловим приміщенням не укладалося.
Згідно з довідкою голови квартального комітету від 21 листопада 2018, посвідченою секретарем виконкому Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 фактично не проживає за місцем реєстрації в будинку АДРЕСА_2 року і по теперішній час. На теперішній час за вищевказаною адресою відповідач не проживає, не бере участі в утриманні домоволодіння.
Перебування відповідача на реєстрації у належному позивачу житловому будинку створює перешкоди у користуванні житловим будинком власнику такого майна, адже в позивача виникають проблеми з оформленням субсидії та сплатою надмірних комунальних послуг, чим об`єктивно порушуються її права, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися за захистом до суду.
Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 .
До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності та відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Представник третьої особи: Центр надання адміністративних послуг Синельниківської райдержадміністрації у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 травня 2002 року, виданого державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шинкаренко Г.Ф., ОСОБА_1 , є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Право приватної власності на житловий будинок зареєстровано Синельниківським бюро технічної інвентаризації та внесено в реєстрову книгу №15, стор. 97 за №2478 від 01 липня 2002 року, та 05липня 2002 року внесено Синельниківським бюро технічної інвентаризації до домової книги житлового будинку АДРЕСА_1 .
З довідки голови квартального комітету від 21 листопада 2018, посвідченою секретарем виконкому Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, вбачається, що ОСОБА_2 фактично не проживає за місцем реєстрації в будинку АДРЕСА_2 року і по теперішній час (а.с.38).
Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Заявлений позов підлягає розгляду в порядку статті 391 ЦК України, в якій закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України- член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог:
1) про позбавлення права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування житловим приміщенням;
3) про визнання особи безвісно відсутньою;
4) про оголошення фізичної особи померлою.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13 червня 1979 року у справі «Маркс проти Бельгії», п. 69).
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України зміст права власності становить належність власнику права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Із вищевикладеного вбачається, що відповідач дійсно не проживає більше року за адресою реєстрації без поважних причин, що створює перешкоди у здійсненні позивачем її права користування та розпоряджання належним їй майном, тому, суд, дослідивши матеріали справи, вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими, а позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 391, 405, ЦК України, Законом України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 10-13, 76-80, 189, 198, 200, 206, 259, 263-268, 280-284, 289 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Центр надання адміністративних послуг Синельниківської райдержадміністрації про усунення перешкод в користуванні та володінні житловим будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, якщо не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 29 травня 2019 року.
Суддя: Г. В. Бондаренко