Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/363/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого - судді Стратович О.В.

за участю:

секретаря судового засідання Корнійчук О.В.

позивачки ОСОБА_1

представника ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Олевську цивільну справу за позовом громадянки ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ( АТ КБ « ПРИВАТБАНК » ) , 49094 , м . Дніпро, вул. Набережна Перемоги , 50 , юридична адреса: вул. Грушевського , 1 Д , м. Київ , 01001, Україна , про повернення строкового банківського вкладу ,

В С Т А Н О В И В :

20.07.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк » ( АТ КБ « ПРИВАТБАНК » ) , 49094 , м . Дніпро, вул. Набережна Перемоги , 50 , юридична адреса: вул. Грушевського , 1 Д , м. Київ , 01001, Україна , про повернення строкового банківського вкладу .

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позові і просять їх задовольнити у повному обсязі .

В позовній заяві позивачка зазначила , що 19 лютого 2014 року у м. Ялта АР Крим між відповідачем у справі - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Відповідач) , юридична адреса: 49000, м. Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, в особі спеціаліста Ялтинського відділення філії «Кримське регіональне відділення» Орехової-Мосунової та позивачкою , яка на той час тимчасово проживала в м. Ялта і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «СТАНДАРТ, 6 міс.» за № SAMDN 2291, вклад «СТАНДАРТ, 6 міс.» (далі Договір).

Предметом Договору є розміщення позивачкою у відповідача строкового вкладу в сумі 2529,55 доларів США (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять доларів США 55 центів) на строк 6 (шість) місяців з 19 лютого 2014 року з виплатою відповідачем на користь позивачки відсотків на суму вкладу з розрахунку 9% річних.

Для виконання умов договору відповідачем на ім`я позивачки був відкритий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.6 Договору мінімальний строк договору становить 6 місяців, по закінченню якого позивачка мала право забрати вклад та отримати нараховані відсотки в повному обсязі.

Відповідно до п.7 Договору якщо по закінченню 6 місяців позивачка не заявила Банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на 6 місяців.

Відповідно до п.10 Договору у позивачки є право дострокового розірвання Договору.

Відповідно до п.3 Договору, відповідач по закінченню кожного цілого місяця, який пройшов з моменту укладення договору, в перший робочий день, який слідує за датою оформлення договору, після 15:00 годин нараховані відсотки по вкладу зараховуються на карту/рахунок № НОМЕР_1 .

19 лютого 2014 року позивачка свої зобов`язання відповідно до Договору виконала та внесла готівкою на депозитний рахунок 2529,55 доларів СІЛА, що підтверджується договором за № SAMDN 2291, вклад «СТАНДАРТ, 6 міс.» від 19.02.2014 року, та роздруківкою договору за № SAMDN 2291, вклад «СТАНДАРТ, 6 міс.» від 28.02.2014 року.

03 березня 2016 року позивачка звернулася до Голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» з письмовою заявою про розторгнення договору з 15 березня 2016 року та виплатою всієї суми вкладу разом з відсотками по вкладу, відповідно до п.п. 10, 3 Договору.

В другій декаді квітня 2016 року позивачка отримала лист від відповідача, яким їй було відмовлено у виплаті коштів, посилаючись на кризову політичну ситуацію в Державі.

На прикінці квітня 2016 року позивачка повторно звернулася до Голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» з письмовою заявою про розторгнення договору та виплатою всієї суми вкладу разом з відсотками по вкладу, на яку в другій декаді травня 2016 року отримала повторну відмову у виплаті коштів .

На момент подачі позовної заяви відповідач не повернув позивачці суму депозитного вкладу та нарахованих відсотків, чим порушив свої зобов`язання по Договору.

Просить суд наступне: стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ( АТ КБ « ПРИВАТБАНК » ) , 49094 , м . Дніпро, вул. Набережна Перемоги , 50 , , на користь позивачки 3215,30 доларів США ( три тисячі двісті п`ятнадцять доларів США , 30 центів ) , а саме :

- 2529,55 доларів США (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять доларів США 55 центів) суми строкового вкладу ;

- 549,50 доларів США (п`ятсот сорок дев`ять доларів США 50 центів) нарахованих згідно умов Договору відсотків по строковому вкладу ;

- 111,30 доларів США ( сто одинадцять доларів США 30 центів ) різниці між сумою боргу з урахуванням індексу інфляції та сумою строкового вкладу;

- 24,95 доларів США ( двадцять чотири долари США 95 центів ) трьох відсотків річних від простроченої суми.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк » ( АТ КБ « ПРИВАТБАНК » ) , 49094 , м . Дніпро, вул. Набережна Перемоги , 30 , , на користь позивачки 551,20 гривень витрат пов`язаних зі сплатою судового збору при зверненні до суду .

Представник відповідача в судове засідання не з`явився , хоча його явка в судове засідання судом була визнана обов`язковою , а тому суд розглянув справу без участі представника ( а.с.242 ) .

В письмовому запереченні на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що АР Крим окупована РФ, а тому діяльність структурних підрозділів Приватбанку на окупованих територіях припинена , крім того відповідач вважає , що позивачка не надала суду належних доказів укладення з відповідачем договору банківського вкладу ( а.с.56-58 ).

Суд вважає за необхідне зазначити , що у запереченні на позовну заяву відповідач посилається на рішення іноземної держави окупанта , а саме РФ беручи до уваги юридичні та документи та судове рішення агресора , як основну підставу не визнання позову , що є неприпустимим і незаконним ( а.с.59-60, 61,62-63 , 64 ).

Судом встановлено , що 19 лютого 2014 року у м. Ялта АР Крим між відповідачем у справі - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі Відповідач) , юридична адреса: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, в особі спеціаліста Ялтинського відділення філії «Кримське регіональне відділення» Орехової-Мосунової та позивачкою , яка на той час тимчасово проживала в м. Ялта і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «СТАНДАРТ, 6 міс.» за № SAMDN 2291, вклад «СТАНДАРТ, 6 міс.» (далі Договір) на підставі відповідної заяви про оформлення вкладу де зазначено , що ідентифікаційні дані клієнта знаходяться в Єдиній клієнтській базі Приват Банк ( а.с. 9,10 ).

Предметом Договору є розміщення позивачкою у відповідача строкового вкладу в сумі 2529,55 доларів США (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять доларів США 55 центів) на строк 6 (шість) місяців з 19 лютого 2014 року з виплатою відповідачем на користь позивачки відсотків на суму вкладу з розрахунку 9 % річних.

Для виконання умов договору відповідачем на ім`я позивачки був відкритий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.6 Договору мінімальний строк договору становить 6 місяців , по закінченню якого позивачка мала право забрати вклад та отримати нараховані відсотки в повному обсязі.

Відповідно до п.7 Договору якщо по закінченню 6 місяців позивачка не заявила Банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на 6 місяців.

Відповідно до п.10 Договору у позивачки є право дострокового розірвання Договору.

Відповідно до п.3 Договору, відповідач по закінченню кожного цілого місяця, який пройшов з моменту укладення договору, в перший робочий день, який слідує за датою оформлення договору, після 15:00 годин нараховані відсотки по вкладу зараховуються на карту/рахунок № НОМЕР_1 .

19 лютого 2014 року позивачка свої зобов`язання відповідно до Договору виконала та внесла готівкою на депозитний рахунок 2529,55 доларів США, що підтверджується договором за № SAMDN 2291, вклад «СТАНДАРТ, 6 міс.» від 19.02.2014 року, та роздруківкою договору за № SAMDN 2291, вклад «СТАНДАРТ, 6 міс.» від 28.02.2014 року.

03 березня 2016 року позивачка звернулася до Голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» з письмовою заявою про розторгнення договору з 15 березня 2016 року та виплатою всієї суми вкладу разом з відсотками по вкладу, відповідно до п.п. 10, 3 Договору ( а.с.11,12 ) .

15.03. 2016 року позивачка отримала лист від відповідача, яким їй було відмовлено у виплаті коштів, посилаючись на кризову політичну ситуацію в Державі і повідомлено , що вклад буде повернуто коли РФ компенсує збитки ОСОБА_3 ( а.с.13 ).

На прикінці квітня 2016 року позивачка повторно звернулася до Голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» з письмовою заявою про розторгнення договору та виплатою всієї суми вкладу разом з відсотками по вкладу, на яку в 21.04. 2016 року отримала повторну відмову у виплаті коштів з тих самих підстав , що і у попередньому листі ( а.с.15 ) .

На момент подачі позовної заяви відповідач не повернув позивачці суму депозитного вкладу та нарахованих відсотків, чим порушив свої зобов`язання по Договору.

Факт проживання, роботи, а також набуття прав клієнта Приватбанку позивачки стверджується : копією заяви на оформлення вкладу « Стандарт на 6 міс. » (а.с.244 ) ; записом у трудовій книжці ( а.с.245-246 ) ; висновком атестаційної комісії ( а.с.247 ) .

05.06.2018 року , за клопотанням представника позивача , судом була винесена ухвала про забезпечення доказів , відповідно до якої суд звернувся до відповідача з вимогою надати інформацію про наявність залишку та руху грошових коштів на рахунку позивачки та встановлено строк виконання ухвали до 20.08.2018 року ( а.с.170-171 ) .

27.08.2018 року на адресу суду надійшло повідомлення від представника відповідача про те , що ухвала суду не може бути виконана , оскільки відповідач не має доступу до майна та первинних документів клієнтів структурних підрозділів Приватбанку в Криму ( а.с.185 ) .

У відповідності до ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Крім цього, у відповідях від 15.03.2016 та від 21.04.2016 року на звернення позивачки щодо виконання умов Договору ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечував факту укладення з позивачкою договорів банківського рахунку та відповідно відкриття нею поточних рахунків в Банку, а навпаки зазначив про необхідність зачекати для врегулювання спірного питання, яке було зумовлене окупацією Автономної Республіки Крим.

27.08. 2018 року відповідач надав відповідь на ухвалу суду, а саме повідомив, що через політичні події в країні виникли складнощі з обслуговуванням депозитів і рахунків, відкритих в кримських відділеннях ПАТ КБ «Приватбанк», і що відповідно до постанови Правління НБУ № 260 від 06.05.2014 ПАТ КБ «Приватбанк» припинив свою діяльність в АРК, та Банк робить все можливе для врегулювання ситуації і вирішення юридичних питань з виплати вкладів.

В запереченні на позовну заяву представник відповідача зазначив , що відповідальність за відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації, законом покладається на Російську Федерацію. ПАТ КБ «Приватбанк» подав до Російської Федерації претензію, відповідно до Міжнародної конвенції про захист іноземних інвестицій, за результатами розгляду якої буде вирішуватись питання виплати коштів розміщених на рахунках клієнтів відокремлених підрозділів, які знаходились на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України зазначено , що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із положень ст. 77-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог та наданих позивачкою доказів на підтвердження заявлених вимог у відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України не надав до суду доказів на підтвердження своїх заперечень, а лише зазначив, що надані позивачкою докази є неналежними. Проте, доказів, які б спростовували надані позивачкою докази на обґрунтування позовних вимог, відповідач не надав.

Суд вважає доведеним факт укладення договору банківського рахунку та відкриття поточних рахунків позивачем в ПАТ Приватбанк , оскільки вище зазначені договора ( а.с.9,10 ) оформлені належним чином мають всі реквізити , підписи сторін укладення договору та електронний підпис банку , походять від головного офісу банку , а тому є належими та допустимими доказами.

Відповідності до положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснювати НБУ банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів НБУ, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, Правлінням НБУ було прийнято Постанову від 6 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» ( далі - Постанова).

Відповідно до пункту 5 зазначеної Постанови банки, у тому числі ПАТ «КБ «ПриватБанк», зобов`язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Судом встановлено , що станом на 19.02 2014 року залишок коштів позивачки складає 2529,55 доларів США ( а.с.9,10 ) .

Суд бере до уваги листи відповіді ПАТ Приватбанк на ім`я позивачки № 1.0.0.0/7-20160311/6279 від 15.03.2016 року та № 20.1.0.0.0/7-20160420/5421 від 21.04.2016 року ( а.с.13-16 ) в яких у передостанньому абзаці зазначено наступне « За результатами розгляду цього звернення буде вирішуватися питання виплати коштів розміщених на рахунках клієнтів відокремлених підрозділів банку , які знаходилися на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополь » , що фактично є визнанням позову .

Відповідно до п.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В п.1 ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

В ч.3 ст. 95 ЦК України зазначено , що філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку , що припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов`язань банку відповідно до чинного цивільного законодавства , а тому зобов`язання по банківському договору повинні бути виконані у повному обсязі.

Оскільки карткові рахунки позивача були відкриті не у філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», а у ПАТ КБ «ПриватБанк», яке є юридичною особою і повинно відповідати за своїми зобов`язаннями.

Під час відкриття карткових рахунків позивача філія «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» діяла в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» , а тому відповідно до ст.ст. 526, 631, 651, 653, 1066 ЦК України зобов`язання із обслуговування цих карткових рахунків має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов`язків за укладеними і дійсними договорами.

Відповідно до положень ч.1,2 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.

Як встановлено судом, між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору банківського рахунка; за користування грошовими коштами, що знаходились на рахунку клієнта, банк повинен був сплатити проценти в розмірі, встановленому цим договором.

Судом встановлено , що договором визначено розмір процентної ставки за користування грошовими коштами на рахунку та неналежного виконання грошового зобов`язання за ним в розмірі 9 відсотків годових.

Відповідно до ч.2 статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Ст. 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, розмір процентів, за кошти, які знаходяться на рахунку, відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк», становить 549,50 доларів США . Суд вважає , що вимога позивачки про стягнення відсотків за договором є обґрунтованим та відповідає нормам матеріального права.

Суд вважає що вимога позивачки в частині зобов`язання відповідача перерахувати 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати також підлягає до задоволення .

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд приходить до висновку , що відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» порушив свої грошові зобов`язання щодо повернення коштів за договорами банківського рахунку та за заявою клієнта грошові кошти не повернув, а тому у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України повинен виплатити 3% річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Суд розглянувши матеріали справи , дослідивши письмові докази , заслухавши пояснення сторін приходить до висновку , що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі , задовольняючи позовну заяву суд вважає за необхідне вирішити питання стосовно стягнення судового збору вважаючи за необхідне відшкодувати судові витрати позивачки за рахунок відповідача .

На підставі наведеного, керуючись вимогами: ч.3 ст.95,ч.1-3 ст.207,ч.1 ст.509, ст.ст.525,526,ч.2 ст.625,ст.629,ч.1,2 ст.639,ч.1-3 ст.1066, ч.1,2 ст.1070, ст.1073, ч.1 ст.1074 ЦК України ; ст.2 Закону України « Про банки і банківську діяльність » ; ст.ст.2 , 4 , 12 , 13 , 19 , 76 , 77-80 ,ч.1,5,6 ст.81 , ст.89 , 263 265 , 267 , 354 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Позов громадянки ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , до Акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк » ( АТ КБ « ПРИВАТБАНК » ) , 49094 , м . Дніпро, вул. Набережна Перемоги , 50 , юридична адреса: вул. Грушевського , 1 Д , м. Київ , 01001, Україна , про повернення строкового банківського вкладу задовольнити повністю .

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк » ( АТ КБ « ПРИВАТБАНК » ) , 49094 , м . Дніпро, вул. Набережна Перемоги , 50 , , на користь громадянки ОСОБА_1 3215,30 доларів США ( три тисячі двісті п`ятнадцять доларів США , 30 центів ) , а саме :

- 2529,55 доларів США ( дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять доларів США 55 центів ) суми строкового вкладу ;

- 549,50 доларів США (п`ятсот сорок дев`ять доларів США 50 центів ) нарахованих згідно умов Договору відсотків по строковому вкладу ;

- 111,30 доларів США ( сто одинадцять доларів США 30 центів ) різниці між сумою боргу з урахуванням індексу інфляції та сумою строкового вкладу ;

- 24,95 доларів США ( двадцять чотири долари США 95 центів ) трьох відсотків річних від простроченої суми.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк » ( АТ КБ « ПРИВАТБАНК » ) , 49094 , м . Дніпро, вул. Набережна Перемоги , 50 , , на користь громадянки ОСОБА_1 551,20 гривень витрат пов`язаних зі сплатою судового збору при зверненні до суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду Апеляційної інстанції через Олевський районний суд Житомирської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 24.05.2019 року.

Суддя: О. В. Стратович