_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/1142/19
УХВАЛА

27.09.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі Луцюк Р.П.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника відповідачки ОСОБА_1 , яка є позивачем за зустрічним позовом, - адвоката Фірсової Г.А. про забезпечення зустрічного позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, третя особа: державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицька О.Ю. про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання незаконною та скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, третя особа: державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицька О.Ю. про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання незаконною та скасування державної реєстрації.

Представник відповідачки ОСОБА_1 , яка є позивачем за зустрічним позовом, - адвокат Фірсова Г.А., надала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером: :34:017:0127, площею 0,0757 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_2 .При цьому представник відповідачки посилається на те, що ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 має намір разом з домоволодінням здійснити відчуження спірної земельної ділянки, незважаючи на те, що вона є предметом судового спору. На огляд домоволодіння та спірної земельної ділянки ОСОБА_2 протягом тривалого часу приходили і продовжують приходити відвідувачі - потенційні покупці. Заявниця зазначила, що на замовлення ОСОБА_1 була проведена землевпорядна експертиза, в якій судовим експертом встановлено, що накладення меж земельної ділянки, площею 0,0757 га з кадастровим номером: :34:017:0127 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до даних земельного кадастру, на раніше існуючий проїзд, через який у тому числі здійснювався доступ до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 - існує. Також встановлено, що наявне накладення на проїзд, з точки зору існуючих нормативно-правових актів у галузі будівництва, - погіршує доступ до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . На думку ОСОБА_1 , якщо спірне майно перейде у власність третіх осіб, це призведе до необхідності збільшення позовних вимог, залучення до складу відповідачів інших осіб та оскарження договору про перехід права власності до нового власника, що істотно ускладнить ефективний захист її прав та інтересів та у подальшому зробить неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення зустрічної позовної заяви, а тому вона звернулась до суду з даною заявою.

Також представником відповідачки ОСОБА_1 подано заяву щодо зустрічного забезпечення в якій вона зазначає що, з огляду на позиції КЦС Верховного суду, реалізація судом заходів зустрічного забезпечення не є обов`язковою умовою для забезпечення позовної заяви. ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання, а також володіє на праві власності житловим будинком, є особою похилого віку, яка фактично знаходиться на утриманні родичів, а тому не має пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, беручи до уваги предмет спору та підстави, викладені у заяві про забезпечення зустрічного позову, суд вважає за можливе задовольнити вимоги заявника щодо забезпечення зустрічної позовної заяви в обраний ним спосіб, оскільки з матеріалів заяви вбачається наявність об`єктивного спору між сторонами.

При забезпеченні позову суддя бере до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову шляхом арешту майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

При таких обставинах, суд вважає, що заява представника позивачки підлягає задоволенню.

Також, суд вважає за можливе, керуючись положеннями ч.ч.1, 2 ст.154 ЦПК України, не вирішувати на даному етапі питання про визначення зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149,150-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідачки ОСОБА_1 , яка є позивачем за зустрічним позовом, - адвоката Фірсової Г.А. про забезпечення зустрічного позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :34:017:0127, площею 0,0757 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_2 , до розгляду справи по суті.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Огренич І. В.