МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 487/4376/17 Категорія 48
Провадження № 22-ц/812/731/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Крамаренко Т.В., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовом у засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2019 року, постановлене під головуванням судді Біцюка А.В. в приміщенні суду об 11 год. 42 хв., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на майно,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому посилалась на те, що з 24.03.2012року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З грудня 2016 року вони з донькою мешкають окремо від батька. За час шлюбу сторонами були придбані квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 93,9 кв. м., вартістю 244607 грн. та гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 30,6 кв. м., вартістю 21905 грн. Також, зазначала, що під час перебування у шлюбі, її чоловіком внесено до статутного фонду ТОВ торговельної компанії «АТОЛЛ-К» 100000 грн. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя між ними не досягнуто. На підставі викладеного, позивачка просила суд виділити у її власність в рахунок поділу майна 1/2 квартири АДРЕСА_1 ; 1/2 гаражу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; 50 % майна ТОВ ТК «АТОЛЛ-К», а також стягнути на її користь з відповідача судовий збір.

В вересні 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якому посилався на те, що з 24 березня 2012 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2017 року з нього на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також відповідач зазначав, що під час перебування у шлюбі він займав посади директора у TOB «Центр будівельних матеріалів» (протягом 2006-2016 року) та у ТОВТК «Атолл-К» (з 2016 року і по теперішній час). В свою чергу, позивачка за час перебування у шлюбі не працювала, не займалась жодною оплачуваною діяльністю, жодним іншим чином дохід не отримувала. За час перебування у шлюбі він набув право власності на наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 ; гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; також під час перебування у шлюбі були придбані автомобілі Hyundai ІХ35, 2011 року випуску, зареєстрований за позивачкою 18.12.2015 року; та ЗИЛ 1992 року випуску, що зареєстрований також за позивачкою 15.04.2016 року. Факт придбання ним квартири підтверджується договором купівлі-продажу, укладеним 29 вересня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (вартість квартири, відповідно до даного договору, складала 244607 грн.). Факт придбання ним гаражу підтверджується договором купівлі-продажу, укладеним 26 квітня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (вартість гаражу, відповідно до даного договору, складала 21905 грн.). Кошти на придбання зазначеного нерухомого майна були надані йому його батьком - ОСОБА_7 після продажу квартир, що належали йому на праві власності і були розташовані за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 . Також відповідач посилався на те, що для придбання вищезазначених автомобілів він використовував частково особисті кошти, а частково кошти, надані йому для цього його батьком. Позивачка участі в придбанні спірних квартири і гаражу не приймала, коштів на їх придбання не надавала, протягом перебування у шлюбі ніде не працювала, тому вважає, що зазначене майно є його особистою приватною власністю і не підлягає поділу в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Крім цього, ОСОБА_7 зазначав, що під час придбання автомобілів він погоджувався з реєстрацією цих автомобілів на позивачку, оскільки спільно з нею проживав, мав спільну дитину, повністю довіряв і не передбачав того, що в подальшому йому доведеться ставити питання про поділ майна подружжя, а саме визнавати його своєю особистою приватною власністю. Також, відповідач зазначав, що згідно звіту незалежної оцінки, ринкова вартість трикімнатної квартири складає 243900 грн.; гаража - 47833 грн.; автомобілю Hyundai ІХ35, 2011 року випуску - 15224,50 доларів США, що еквівалентно 435572,94 грн.; автомобілю ЗИЛ, 1992 року випуску - 1664,50 доларів США, що еквівалентно 47621,34 грн.

На підставі викладеного, відповідач просив суд визнати його особистою приватною власністю квартиру АДРЕСА_1 ; а також гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль Hyundai ІХ35, 2011року випуску, зареєстрований за ОСОБА_2 18.12.2015 року; автомобіль ЗИЛ 1992 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_2 15.04.2016 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Судом вирішено визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_7 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , та на гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , по 1/2 частки за кожним. В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_2 відмовити. В задоволені позовних вимог ОСОБА_7 за зустрічним позовом відмовити.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 повністю, а зустрічний позов ОСОБА_7 задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а також невірне застосування норм матеріального права.

17 квітня 2019 року сторони звернулись до суду із заявою про визнання мирової угоди, згідно якої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з моменту підписання даної мирової угоди з одного боку відмовляються кожен від своїх позовних вимог, а з іншого просять визнати мирову угоду на викладеній в ній умовах.

Згідно ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Можливість відмови позивача від позову передбачена ст. 206 ЦПК України, а можливість укладення мирової угоди, передбачена ст. 207 ЦПК України.

Аналіз зазначених норм права у їх сукупності свідчить про те, що відмова позивача від позову та укладення сторонами мирової угоди є самостійними та взаємовиключними підставами для закриття провадження у справі та визнання рішення суду першої інстанції нечинним.

Тому така мирова угода не могла бути затверджена судом через допущені в ній протиріччя.

В подальшому з метою врегулювання спору сторони звернулися до суду із заявою про визнання мирової угоди від 21 травня 2019 року, яку ними було подано замість раніше поданої ними заяви від 17 квітня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, умови мирової угоди, колегія суддів вважає, що мирову угоду слід затвердити, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо мирова угода сторін відповідає вимогам ст. 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

ОСОБА_2 звернулась до суду з самостійною заявою про відмову від позовних вимог до ОСОБА_7 про виділення їй у власність в рахунок поділу майна подружжя 50% майна Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії «АТТОЛ-К». Дана відмова від позовних вимог прийнята судом, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2019 року в частині цих позовних вимог визнане нечинним, а провадження у справі закрито.

З тексту мирової угоди від 21 травня 2019 року вбачається, що сторони дійшли згоди про те, що спільним майном подружжя є: квартира АДРЕСА_1 ; гараж №1, АДРЕСА_5 адресою АДРЕСА_6 АДРЕСА_7 ; автомобіль «Hyundai ІX35». державний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску; автомобіля ЗИЛ 431610, реєстраційний помер НОМЕР_2 , 1992 року випуску, а також про те, що воно підлягає розподілу шляхом виділу:

ОСОБА_2 у власність автомобілю "Hyundai ІX35", державний номер НОМЕР_3 , легковий універсал В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , 2011 року випуску, повна маса 2080, маса без навантаження 1629, об`єм двигуна 1998, колір сірий;

ОСОБА_1 у власність квартири АДРЕСА_1 ; гаражу НОМЕР_5 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_7 ; автомобілю ЗИЛ 431610, загальний вантажний бортовий, номер шасі (кузова) НОМЕР_6 , повна маса 11500, маса без навантаження 5300, об`єм двигуна 600, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_7 , рік випуску 1992.

Крім того, в день підписання даної мирової угоди ОСОБА_7 зобов`язується виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну їй частку у спільному сумісному майні подружжя в розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) доларів CA, що підтверджується відповідною розпискою про отримання грошових коштів.

З моменту підписання даної мирової угоди за ОСОБА_7 припиняється право спільної сумісної власності на легковий автомобіль "Hyundai ІX35", державний номер НОМЕР_8 , 2011 року випуску та він повністю належить ОСОБА_2 на праві особистої власності, а за ОСОБА_2 припиняється право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 ; гараж АДРЕСА_8 , АДРЕСА_7 , а також автомобіль ЗИЛ 431610, загальний ватажний борговий, номер шасі (кузова) НОМЕР_6 , повна маса 11500, маса без навантаження 5300, об`єм двигуна 600, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 1992 р. та вищезазначене майно повністю належить ОСОБА_1 на праві особистої власності.

Усі витрати пов`язані зі сплатою судового збору ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та витрати пов`язані з розглядом даної цивільної справи компенсації не підлягають.

Ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_1 не мають та не будуть маги в майбутньому будь-яких претензій один до одного стосовно поділу спільного сумісного майна подружжя.

Дослідивши умови мирової угоди, колегія суддів вважає, що є підстави для її затвердження, оскільки встановлено, що вона укладена між сторонами з метою врегулювання спору на підстав взаємних поступок, не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб, підстави для відмови у затвердженні мирової угоди відсутні.

В тексті мирової угоди сторони зазначили, що наслідки затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі, передбачені ст. 256 ЦПК України, а саме те, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, їм відомі. Просили справу розглянути у їх відсутності.

У зв`язку із затвердженням мирової угоди слід визнати нечинним судове рішення першої інстанції від 18 лютого 2019 року та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 381,382, 207 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Затвердити мирову угоду від 21 травня 2019 року, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та підписану вказаними особами, відповідно до якої:

1.Спільним майном подружжя є наступне майно:

-квартира АДРЕСА_1 ;

-гараж НОМЕР_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ;

-автомобіль «Hyundai IX35», державний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску;

- автомобіля ЗИЛ 431610, реєстраційний помер НОМЕР_2 , 1992 року випуску.

2. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вирішили поділити між собою спільне майно подружжя наступним чином:

ОСОБА_2 виділити у власність автомобіль "Hyundai ІX35", державний номер НОМЕР_3 , легковий універсал В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , 2011 року випуску, повна маса 2080, маса без навантаження 1629, об`єм двигуна 1998, колір сірий.

ОСОБА_1 виділити у власність квартиру АДРЕСА_1 ;

-гараж НОМЕР_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ;

-автомобіль ЗИЛ 431610, загальний вантажний бортовий, номер шасі (кузова) НОМЕР_6 , повна маса 11500, маса без навантаження 5300, об`єм двигуна 600, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_7 , рік випуску 1992.

3. В день підписання даної мирової угоди ОСОБА_1 зобов`язується виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну їй частку у спільному сумісному майні подружжя в розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) доларів CШA, що підтверджується відповідною розпискою про отримання грошових коштів.

4. З моменту підписання даної мирової угоди за ОСОБА_1 припиняється право спільної сумісної власності на легковий автомобіль "Hyundai ІX35", державний номер НОМЕР_8 , 2011 року випуску та він повністю належить ОСОБА_2 на праві особистої власності.

5. З моменту підписання даної мирової угоди за ОСОБА_2 припиняється право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 ; гараж АДРЕСА_9 , а також автомобіль ЗИЛ 431610, загальний ватажний борговий, номер шасі (кузова) НОМЕР_6 , повна маса 11500, маса без навантаження 5300, об`єм двигуна 600, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 1992, та вищезазначене майно повністю належить ОСОБА_1 на праві особистої власності.

6. Усі витрати пов`язані зі сплатою судового збору ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та витрати пов`язані з розглядом даної цивільної справи компенсації не підлягають;

7. Ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_1 не мають та не будуть мати в майбутньому будь-яких претензій один до одного стосовно поділу спільного сумісного майна подружжя.

Визнати нечинним рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на майно.

Провадження у вищезазначеній справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст ухвали складено 23 травня 2019 року