Справа № 514/1571/14-ц
Провадження № 2/492/313/19
УХВАЛА

22 квітня 2019 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Варгаракі С.М.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тарутинської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру України у Тарутинському районі Одеської області, про визнання недійсним державного акта на земельну ділянку та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Верховного Суду від 20.03.2019 року, до Арцизького районного суду Одеської області, передано на новий розгляд до суду першої інстанції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тарутинської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру України у Тарутинському районі Одеської області, про визнання недійсним державного акта на земельну ділянку та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 , виданий Тарутинською селищною радою на ім`я ОСОБА_3 , на право власності на земельну ділянку площею 0,1205 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; зазначити межі відступу від ліній фундаменту будинку АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті батька ОСОБА_4 вона успадкувала частину житлового будинку під номером АДРЕСА_1 . Власником сусіднього житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , який у 2009 році без погодження з нею як із власником суміжної земельної ділянки меж земельної ділянки, отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Зазначала, що ОСОБА_5 захопив частину її земельної ділянки, зруйнував відмостку, встановив огорожу та перешкоджає проведенню технічного обслуговування будинку, що призводить до руйнування будинку.

Згідно п/п 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При підготовці справи суд прийшов до висновку, що зазначена позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, тобто встановлені обставини, які не дають суду прийняти законне рішення у справі, тому суд надає позивачу строк для усунення недоліків у позовній заяві.

Позивач визначаючи коло осіб не врахував, що право власності на житловий будинок у порядку спадкування перейшло до трьох осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 З мотивувальної частини рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 23 травня 2007 року вбачається, що ОСОБА_7 відмовилася від спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 на користь трьох дочок.

Крім того, позивачем не враховано, що саме ОСОБА_7 , а не ОСОБА_1 , не підписала акт про встановлення меж.

Не визначено склад сторін та осіб, які повинні брати участь у справі, оскільки рішенням суду безпосередньо вирішуються питання про права та обов`язки інших спадкоємців-співвласників земельної ділянки, на якій розташований вказаний будинок.

Необхідно зазначити, що належними відповідачами у таких справах є особа, яка є власником чи користувачем суміжної земельної ділянки та отримала оскаржуваний державний акт на право власності на земельну ділянку, а також орган місцевого самоврядування, який вирішив питання про передачу у власність чи у користування суміжну земельну ділянку та комісією якого було визначено межі земельної ділянки.

Також, при вирішенні земельних спорів потрібно відрізняти позовні вимоги про встановлення та вимоги про відновлення меж земельної ділянки.

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція).

Пунктом 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок), передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49?54 цього Порядку.

Після прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про затвердження документації із землеустрою, яка є підставою для державної реєстрації земельної ділянки, та надання Держгеокадастру або його територіальному органові відповідно до компетенції засвідченої копії такого рішення Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить відповідні відомості до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі (пункт 112 Порядку).

Відповідно до положень статті 55 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Пунктом 3.12 Інструкції передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Згідно пункту 1.3 Інструкції виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа-підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником.

Тобто встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (пункт 4.1 Інструкції).

Пунктами 4.2, 4.3 Інструкції встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Частинами першою - третьою статті 158 ЗК України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина четверта, п`ята статті 158 ЗК України).

Отже, за умови, що межі земельної ділянки ОСОБА_1 були визначені, але оскаржуваним рішенням ради порушені чи змінені, суд у межах заявлених позовних вимог зобов`язаний ухвалити рішення по суті таких вимог - а саме про поновлення межі земельної ділянки позивачки із зазначенням ідентифікуючих ознак - розміру і поворотних точок та іншого, чи відмовити у позові у разі, якщо порушення, на які вказувала позивачка, не знайдуть свого підтвердження.

З матеріалів справи та позовної зави не вбачається посилання на докази та відсутні докази на підтвердження, що право ОСОБА_1 порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази можуть підтверджуватися також висновками експерта чи спеціаліста, у зв`язку з чим слід звернути увагу позивача на положення параграфу 6 глави 5 розділу І ЦПК України.

Перелічені недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про подальший розгляд справи та винесення законного та обґрунтованого рішення.

Оскільки від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який як і позивач має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Отже, перелічене вище дає суду підстави зробити однозначний висновок, що позовна заява надійшла до суду без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини ї основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Також, відповідно до ч. 13 ст. 187 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 187 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тарутинської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру України у Тарутинському районі Одеської області, про визнання недійсним державного акта на земельну ділянку та зобов`язання вчинити певні дії прийняти до провадження.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тарутинської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру України у Тарутинському районі Одеської області, про визнання недійсним державного акта на земельну ділянку та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без рух.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати 5 (п`яти) днів з дня отримання копії наявної ухвали.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви у встановлений 5 (п`яти) денний строк з дня отримання її копії і роз`яснити, що інакше позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Арцизького районного суду С.М. Варгаракі