Провадження №2/760/184/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне/

08 лютого 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

представника позивача- Чернишенко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства» Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського району міста Києва» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за утримання житла та комунальними послугами за період з 01 червня 2013 року по 01 лютого 2018 року в сумі 16 587, 90 гр.

Посилається в позові на те, що квартира АДРЕСА_1 належить відповідачам на підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 2006 року та як спадкове майно, отримане ними від 18 жовтня 2000 року та 07 вересня 2001 року.

Між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського району м. Києва» та відповідачами існують відносини з приводу надання житлово - комунальних послуг, відповідно до яких позивач надає, а відповідачі зобов'язані оплачувати спожиті ними житлово-комунальні послуги.

Починаючи з 01 червня 2013 року по 01 лютого 2018 року у відповідачів виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 16 587, 90 гр.

Протягом зазначеного строку скарг чи актів - претензій з приводу ненадання або неналежного надання житлово - комунальних послуг від відповідачів на адресу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом«янського району м. Києва» не надходило.

Незважаючи на неодноразові попередження про необхідність своєчасної оплати, відповідачі борг не погашають, чим завдають збитків КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом«янського району м. Києва».

Станом на 01 лютого 2018 року заборгованість становить 16 587, 90 гр., яка складається з:

- 10 688, 04 гр. - сума боргу;

- 5 139, 35 гр. - інфляційні нарахування;

- 760, 51 гр. - 3 % річних.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.

Судові повістки, що направлялися на їх адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до п.п. 91, 99, 101 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка.

Рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об'єкта поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

У разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно до ч.ч. 3, 9 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідачів про час розгляду справи суд вважає належним.

Ухвалою від 09 листопада 2018 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачам був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідачі своїм правом не скористалися, відзивів на позовну заяву не подали.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі до ст.322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що індивідуальний споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

Таким чином, відповідачі були та є споживачами житлово-комунальних послуг.

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 17 травня 1994 року квартира АДРЕСА_1 була передана у власність ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 жовтня 2000 року відповідач ОСОБА_1 отримала у спадок ј частину квартири після смерті ОСОБА_4

На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 вересня 2001 року ј частину квартири успадкувала ОСОБА_3

30 травня 2006 року ОСОБА_3 подарувала 1/8 частину квартири відповідачці ОСОБА_2

Таким чином, відповідачі є власниками спірної квартири в наступних частках: ОСОБА_1 - 4/8; ОСОБА_2 - 3/8 та ОСОБА_3- 1/8 частини.

Відповідно до вимог закону споживачі зобов'язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі.

Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15.

Починаючи з лютого 2013 року відповідачі не вносять плату за житлово-комунальні послуги, в зв»язку з чим станом на 01 лютого 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 16 587, 90 гр., яка складається з:

- 10 688, 04 гр. - сума боргу;

- 5 139, 35 гр. - інфляційні нарахування;

- 760, 51 гр. - 3 % річних.

/ а.с. 4 - 10 /

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що протягом всього часу користування відповідачами житлово-комунальними послугами, жодних скарг, претензій та зауважень з приводу ненадання або неналежного надання житлово-комунальних послуг від останнього не надходило, що свідчить про їх якісне надання.

Відповідачі, не з'явившись в судове засідання, будь-яких доказів на спростування доводів представника позивача не надали.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з того, що відповідачі не вносять плату за надані житлово-комунальні послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов'язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З приведеного позивачем розрахунку, наданого до суду та перевіреного судом, вбачається, що розмір інфляційних втрат складає 5 139, 35 гр. та 760. 51 гр. річних.

Розрахунку інфляційних втрат та річних, наданого позивачем, відповідачі, не з»явившись до суду, не спростували.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум, доведеним.

Виходячи з вимог ст.ст.322, 360 ЦК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі, що відповідає частці кожного з відповідачів у праві власності, а саме: ОСОБА_1- 8 293, 96 гр., ОСОБА_2- 6 220, 47 гр. та ОСОБА_3- 2 073, 49 гр.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762, 00 гр., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст.15,16,322, 356, 360, 509, 525, 625 ЦК України, ст.ст. 1,7,8, 13, 16,19, 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 102, 103, 109, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 274-279, 280 - 284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1 / на користь Комунального підприємства» Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського району міста Києва / 03186 м. Київ вул. Соціалістична, 6 / 5 529, 30 гр. заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_2 / на користь Комунального підприємства» Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського району міста Києва / 03186 м. Київ вул. Соціалістична, 6 / 5 529, 30 гр. заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_3 / на користь Комунального підприємства» Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського району міста Києва / 03186 м. Київ вул. Соціалістична, 6 / 5 529, 30 гр. заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на корсить Комунального підприємства» Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом»янського району міста Києва 1762, 00 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 25 лютого 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва