Справа №345/119/19
Провадження № 2/345/387/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2019 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Мигович О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, суд -

В С Т А Н О В И В :

що позивачі звернулися до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що вони перебувають в родинних відносинах і всі проживали в будинковолодінні по АДРЕСА_1

Дане будинковолодіння побудовано батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ще 1984 році. Згідно записів з погосподарської книги виконкому Новицької сільської ради за 1986-1990 р.р. дане будинковолодіння рахувалося як колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_5 , на якого було видано свідоцтво про право власності від 10.06.1988 року, в якому зазначено, що житловий будинок в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 належить членам колгоспного двору, головою якого був - ОСОБА_5 .

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України „Про власність" в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування .

Станом на 15.04.1991 р. в бувшому колгоспному дворі проживало та було зареєстровано 4-ро осіб ОСОБА_6 ,/померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /; ОСОБА_2 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_3 .

Тому з 15.04.1991 року будинковолодіння перетворилось у спільну сумісну власність без визначення часток і існує по даний час , зміна його можлива за згодою всіх співвласників, оскільки один із співвласників спільної сумісної власності помер а це ОСОБА_6 / померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ./ , то визначення часток можлива тільки в судовому порядку .

Оскільки згідно ст.370 ЦК України частик є рівними, то у даному випадку всім 4-м власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало по 1/4 частки даного будинковолодіння, які слід визначити.

Крім того, за час свого життя ОСОБА_6 , ще 05.04.2005 року на випадок своєї смерті зробила заповіт, яким заповіла своїй внучці ОСОБА_1 усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, на що за законом матиме право .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помирає ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Так як у заповіті, складеному ОСОБА_6 05.05.2005р., який не відмінявся станом на 25.09.2018р., то на ОСОБА_1 переходить усе майно ОСОБА_6 , де б воно не знаходилось із чого б воно не складалось.

Майно спадкодавця ОСОБА_6 складалося із 1/4 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно інші спадкоємці були усунуті від спадщини заповітом на ОСОБА_1

З відповідними документами про прийняття спадщини ОСОБА_1 , звернулася до нотаріальної контори з заявою від 24.09.2018р. за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабці ОСОБА_6 .

Нотаріусом була заведена спадкова справа з відповідним реєстром для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом .

Проте, після вивчення нотаріусом поданих всіх документів на вищевказане будинковолодіння, постановою нотаріуса від 06.11.2018р.за №1053/02-31 було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності та в реєстраційному написі ОБТІ на будинковолодіння по АДРЕСА_1 зазначено, що він належить членам колгоспного двору , головою якого - ОСОБА_5 та на свідоцтві відсутній підпис голови та печатка Новицької с/ради .

В позасудовому порядку позивачі не мають можливості визнати за собою право власності на спадкове домоволодіння, тому змушені звернутись до суду з даним позовом.

В судове засідання позивачі подали заяви, в якій просять проводити розгляд справи без їхньої присутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити та винести рішення в підготовчому судовому засіданні.

Відповідачка, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов визнала в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що строни по справі - позивачі перебувають в родинних відносинах і всі проживали в будинковолодінні по АДРЕСА_1

Дане будинковолодіння побудовано батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ще 1984 році.

Згідно записів з погосподарської книги виконкому Новицької сільської ради за 1986-1990р.р. дане будинковолодіння рахувалося як колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_5 , на якого було видано свідоцтво про право власності від 10.06.1988 року в якому зазначено, що житловий будинок в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 належить членам колгоспного двору, головою якого був - ОСОБА_5

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України „Про власність" в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування.

Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991р. мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору . Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.

В даному випадку станом на 15.04.1991р. в нашому бувшому колгоспному дворі проживало та було зареєстровано 4-ро осіб ОСОБА_6 ,/померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /; ОСОБА_2 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_3 ; що підтверджується довідкою Новицької с/Ради від 05.092018р. за №1159, згідно якої із виписки з по господарської книги №12 виконкому Новицької с/Ради видно, що за ОСОБА_5 - головою колишнього колгоспного двору, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті в АДРЕСА_1 , значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами - (а.с.16).

Разом з тим згідно із ч.1 ст.353 ЦК УРСР /у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин/ у разі смерті члена колгоспного двору, спадкування майна двору не відкривається.

Відповідно до ч.1ст.120 ЦК УРСР /у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин/ майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ч.2 ст.123 ЦК УРСР /у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин/ розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином , оскільки голова колгоспного двору ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ще до припинення існування колгоспних дворів, то відповідно спадщина не відкривалась на майно двору.

З введенням Закону України „Про власність", згідно ст.17,18 цього закону з припиненням колгоспних дворів з 15.04.1991 року майно колгоспного двору перетворилось у спільну сумісну власність, осіб прописаних та проживаючих на той час в нашому будинковолодінні, тобто нас 4-х осіб : ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

У відповідності до ст.368 ЦК України /майно , набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором , укладеним у письмовій формі/ .

У відповідності до ст.370 ЦК України частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст.369 ЦК України співвласники майна користуються ним спільно, а розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників.

Тому з 15.04.1991 року будинковолодіння перетворилось у спільну сумісну власність без визначення часток і існує по даний час, зміна його можлива за згодою всіх співвласників, оскільки один із співвласників спільної сумісної власності помер, а це ОСОБА_6 / померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ./, то визначення часток можлива тільки в судовому порядку .

Оскільки згідно ст.370 ЦК України частик є рівними, то у даному випадку всім 4-м власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало по 1/4 частки даного будинковолодіння, які слід визначити.

Крім того, за час свого життя ОСОБА_6 , ще 05.04.2005 року на випадок своєї смерті зробила заповіт, яким заповіла своїй внучці ОСОБА_1 усе майно , де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, на що за законом матиме право - (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помирає ОСОБА_6 - (а.с.14).

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Так як у заповіті, складеному ОСОБА_6 05.05.2005р., який не відмінявся станом на 25.09.2018р., то на ОСОБА_1 переходить усе майно ОСОБА_6 , де б воно не знаходилось із чого б воно не складалось.

Майно спадкодавця ОСОБА_6 складалося із 1/4 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно інші спадкоємці були усунуті від спадщини заповітом на ОСОБА_1

З відповідними документами про прийняття спадщини ОСОБА_1 , звернулася до нотаріальної контори з заявою від 24.09.2018р. за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабці ОСОБА_6 .

Нотаріусом була заведена спадкова справа з відповідним реєстром для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом .

Проте, після вивчення нотаріусом поданих всіх документів на вищевказане будинковолодіння, постановою нотаріуса від 06.11.2018р. за №1053/02-31 було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності та в реєстраційному написі ОБТІ на будинковолодіння по АДРЕСА_1 зазначено, що він належить членам колгоспного двору, головою якого - ОСОБА_5 та на свідоцтві відсутній підпис голови та печатка Новицької с/ради - (а.с.20).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Хоча згідно п.2 ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації, тому у спадкодавця ОСОБА_6 і в усіх виникло право спільної сумісної власності на вищевказане будинковолодіння, після його державної реєстрації в цілому в ОБТІ.

На дане будинковолодіння, був виготовлений технічний паспорт станом на 27.11.2018р., згідно якого дане будинковолодіння побудоване у 1984 році, де відсутні дані про самовільну будову чи реконструкцію, оціночна вартість вищенаведеного будинковолодіння становить 363тис. 012 грн. - (а.с.21-24)

Таким чином ОСОБА_1 , як спадкоємець по заповіту від ОСОБА_6 прийняла все її майно, а саме 1/4 частину вищевказаного будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідачем за даним позовом є дочка спадкодавця ОСОБА_6 , яка в той час проживала окремо від батьків і участі у колгоспному дворі не приймала, а також не приймала спадщину після смерті матері ОСОБА_6

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про визнання права власності в порядку спадкування підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 120,123, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст.1216, 1217, 1268 ЦК Украни, листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/0-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України суд,-

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити частки у праві спільної сумісної власності бувших членів колгоспного двору на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 по 1 / 4 його частині та визнати право власності по вищевказаних частках за: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті бабці ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Після прийняття спадщини, частки у спільній часткові власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що по АДРЕСА_1 становитимуть:

-1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ;

-1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ;

-1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: