Справа № 490/3878/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

11 травня 2019 року о 12.00 суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши подання державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Опята Ю.Ю. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Опята Ю.Ю. звернувся до суду з даним поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали подання суддя дійшов висновку, що подання про примусове проникнення до житла боржника необхідно залишити без руху з наступних підстав.

Так, розділом VI та ст. 439 ЦПК України не визначено, яким за формою та змістом має бути подання про примусове проникнення до житла боржника.

Разом з тим, оскільки в Розділі VI ЦПК України не визначено форму та зміст подання про примусове проникнення до житла боржника, слід застосовувати аналогію права на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, де передбачено наступне: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У відповідності до п.п. 4,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст.ст. 1, 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органі (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов`язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

При цьому державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Суд може задовольнити подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, за умови доведеності, що житло належить боржнику або він має право користування ним, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.

За такого, державному виконавцю необхідно надати вимогу про надання доступу до житлового будинку АДРЕСА_1 з метою вчинення виконавчих дій та акт виходу за адресою боржника про те, що боржник не надав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.

При цьому, примусове проникнення до житла є можливим після накладення арешту на майно боржника. За такого, державному виконавцю необхідно надати постанову про накладення арешту.

Окрім того, державному виконавцю необхідно вказати, яка необхідність розгляду подання у Центральному районному суді м. Миколаєва, якщо в даному випадку зведене виконавче провадження.

Згідно ч. 1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і177цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне залишити подання без руху та запропонувати заявнику усунути вказані вище недоліки.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Опята Ю.Ю. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - залишити без руху.

Надати державному виконавцю строк для у усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, шляхом надання подання у новій редакції з наданням відповідних документів, до 11.05.2019 року до 14.00 год.

Роз?яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, подання буде вважатись не поданим та повернутим.

Водночас роз?яснюю, що невиконання до вказаного строку вимог не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова