Справа №333/3008/19
Провадження №2-о/333/166/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

присяжних Денисенка Ю.О.,

Рянічевої С.В .,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

прокурора Шустової А.Л.,

представника заявника Шишка О.Г.,

лікаря-психіатра Нестеренко В.М.,

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку ОСОБА_1 ,

законного представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду справу №333/3008/19 за заявою виконуючого обов`язки головного лікаря комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_3 Т.Г. про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Виконуючий обов`язки головного лікаря комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою, в якій просила вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_1 , посилаючись на те, що останній знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 2007 року та є інвалідом II групи. З 2013 року госпіталізується в примусовому порядку в стані психомоторного збудження по 3-4 рази на рік. У клінічній картині спостерігається афективно-маячна симптоматика з агресивними намірами та діями на адресу конкретних осіб: висловлює погрози матері та медичним працівникам - лікарям-психіатрам, наркологам; вчиняє агресивні дії - б`є матір, по маячним мотивам неодноразово кидався битись та наносив удари лікарю. 27.05.2019 року о 14.30 год. в черговий раз оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофреноподібного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку (енцефалопатія складного ґенезу інтоксикаційного, посттравматичного), афективно-маячний синдром. Психічний стан залишається нестабільним незважаючи на активну медикаментозну терапію. На теперішній час отримує лікуванні у формі ін`єкцій, при спробі перевести на таблетовані форми препаратів, відмовляється від їх приймання, визиває у себе блювоту. Психічний стан погіршується: легко озлоблюється, стає роздратованим, похмурим, починає активно висловлювати маячні ідеї відношення. Впевнений в тому, що лікар-нарколог в змові з іншими лікарями, що він страждає на такі тяжкі хвороби, як «СНІД, гепатит», не зважає на роз`яснення, що даних захворювань у нього немає. При цілеспрямованому розпитуванні про скоєне суспільно-небезпечне діяння категорично заперечує свої дії, повністю відсутня критика, говорить про те, що він нічого не скоював і що його «спеціально» оговорили. Під час огляду комісії заявив, що «хочу написать сейчас отказ от лечения, чтобы были свидетели», написав відмову від лікування. У відношеннях з матір`ю роздратований,грубий, вимогливий, обвинувачує її в тому, що вона хоче його «позбутися», у зв`язку з чим побачення пацієнта з матір`ю проходять в присутності медичного персоналу. При зміні психічного стану знову переводиться на лікування у формі ін`єкцій. Досягти якісної медикаментозної ремісії не вдається. Враховуючи анамнез та перебіг захворювання, неможливість досягнути якісної медикаментозної ремісії, поведінку та настрій пацієнта, актуальність маячних висловлювань направлених на конкретну особу, зберігається висока вірогідність скоєння повторних суспільно-небезпечних дій по відношенню до оточуючих. З метою попередження скоєння повторних суспільно-небезпечних дій по відношенню до оточуючих, потребує продовження примусової госпіталізації. Лікування можливе тільки в закладі з надання і психіатричної допомоги.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримав повністю, просив суд її задовольнити.

Лікар-психіатр у судовому засіданні повідомив про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Законний представник просила суд відмовити у задоволенні заяви про примусову госпіталізацію ОСОБА_5

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти примусової госпіталізації.

Розглянувши матеріали заяви від 28.05.2019 р., заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 27.05.2019 року, ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофреноподібного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку (енцефалопатія складного ґенезу інтоксикаційного, посттравматичного), афективно-маячний синдром. Психічний стан залишається нестабільним незважаючи на активну медикаментозну терапію. На теперішній час отримує лікуванні у формі ін`єкцій, при спробі перевести на таблетовані форми препаратів, відмовляється від їх приймання, визиває у себе блювоту. Психічний стан погіршується: легко озлоблюється, стає роздратованим, похмурим, починає активно висловлювати маячні ідеї відношення. При зміні психічного стану знову переводиться на лікування у формі ін`єкцій. Досягти якісної медикаментозної ремісії не вдається. Враховуючи анамнез та перебіг захворювання, неможливість досягнути якісної медикаментозної ремісії, поведінки та настрою пацієнта, актуальність маячних висловлювань направлених на конкретну особу, зберігається висока вірогідність скоєння повторних суспільно-небезпечних дій по відношенню до оточуючих. З метою попередження скоєння повторних суспільно-небезпечних дій по відношенню до оточуючих, потребує продовження примусової госпіталізації. Лікування можливе тільки в закладі з надання і психіатричної допомоги.

Отже, наявні в матеріалах справи докази, а також надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, що ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофреноподібного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку (енцефалопатія складного ґенезу інтоксикаційного, посттравматичного), афективно-маячний синдром, знаходиться під наглядом лікарів-психіатрів з 2007 року та є інвалідом II групи, а також пояснення законного представника про те, що хворий вчиняє відносно неї та медичних працівників агресивні дії, підтверджують необхідність госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заява виконуючого обов`язки головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_1 підлягає задоволенню судом.

Керуючись ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 258, 259, 263, 265, 339-342 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву виконуючого обов`язки головного лікаря комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_4 . про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до психіатричного закладу структурного підрозділу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд.6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В.Круглікова

Присяжні: Ю.О.Денисенко

С.В.Рянічева