КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року місто Київ.

Справа 357/12491/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11721/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Рубан С.М., Іванченко М.М.

секретар судового засідання Гордійчук Ж.В,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода, ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2019 року (у складі судді Кошель Л.М., повний текст рішення складено 25 червня 2019 року)

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода», Товариства з додатковою відповідальністю « Страхове товариство з додатковою відповідальністю « Глобус» про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Білоцерківввода», ТДВ «СТДВ «Глобус» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обгрунтовано тим, що 07 липня 2017 року близько 17 год. 45 хв. водій ТОВ « Білоцерківвода» ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 79 км а/д Київ-Одеса на території Білоцерківського району Київської області у напрямку до м. Одеса, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3(д), 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху України невірно оцінив дорожні умови та обстановку, проявив неуважність, почав виконувати маневр випередження автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 справа, що створило для водія ОСОБА_3 виникнення небезпеки для руху, яка переросла у аварійну обстановку, і водій ОСОБА_3 повернула кермо ліворуч, після чого її автомобіль став некерованим і виїхав на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення з автомобілем «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку до м. Києва. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 , який є власністю позивача ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження.

Судовим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження № 0004185 щодо ОСОБА_2 було закрито, а останнього звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_3 ОСОБА_1 до участі у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 не залучалася. 28.07.2017 року був проведений огляд автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 щодо встановлення вартості відновлюваного ремонту та визначення матеріального збитку. Відповідно до Звіту № 78/07/17 від 31.07.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку розмір збитків складає 442 014 грн 20 к. Також, відповідно до Звіту 117/07/18 від 30.07.2018 року вартість післяаварійного транспортного засобу «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 складає 106 510 грн 33 к. Позивачка зазначила, що внаслідок ДТП та у зв`язку із пошкодженням її автомобіля зазнала матеріальних збитків в сумі 335 503 грн 87 к.

Уточнивши позовні вимоги (а.с.102-106), позивач просила суд стягнути солідарно зі співвідповідачів ТОВ «Білоцерківввода», ТДВ «СТДВ «Глобус», ОСОБА_2 на її користь матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля в сумі 335 503 грн 87 к., витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 1300 грн та судовий збір в сумі 3368 грн 03 к.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода»на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 237 303 грн. 87 к. та судові витрати в сумі 2 373 грн. 03 к., всього 239 676,90 грн 90 к.

У вимогах до ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю « Страхове товариство з додатковою відповідальністю « Глобус» - відмовлено.

23 липня 2019 року, не погоджуючись з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2019 року, представник ТОВ «Білоцерківвода», подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення в частині вимог до ТОВ «Білоцерківвода», скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до «Білоцерківвода», судові витрати стягнути з позивача.

Заявник вважає оскаржуване рішення таким, що прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, а також без належної оцінки доказів по справі.

В апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_1 не укладала договір про проведення оцінки №08-17 від 25.07.2017 року та не оплачувалал послуги оцінки в сумі 1300,00 грн., замовником та платником послуг був - ОСОБА_4 .

Таким чином, стягнення судом витрат із ТОВ «Білоцерківвода», вартості на проведення оцінки пошкодженого автомобіля є помилковим та безпідставним, оскільки позивач не здійснювала заявлені витрати.

Вини ОСОБА_2 як обов`язкового елементу для відшкодування майнової шкоди позивачу, в даному процесі не встановлено і оскаржуваним рішенням не обгрунтовано, а тому притягнення до відповідальності ТОВ «Білоцерківвода» за умови не доведення вини працівника підприємства є безпідставним та протиправним.

Без додаткових доказів, факт участі Nissan X-trail, д.н.з. НОМЕР_4 у ДТП 07.07.2017 року та наявність оцінки вартості збитку, проведеної 28.07.2017 року, може лише опосередковано свідчити, що дані пошкодження отримані в результаті саме цієї ДТП, однак судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вказує, що при розгляді даної справи принципу змагальності сторін не було дотримано, скаржник, як відповідач по справі, був позбавлений можливості довести свої заперечення щодо розміру збитку позивача з огляду на те, що після звернення позивача до суду з даним позовом, ОСОБА_1 позбулась майна щодо якого існує спір, чим створено перешкоди для ТОВ «Білоцерківвода» для збирання доказів на захист своєї позиції.

23 липня 2019 року, не погоджуючись з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2019 року, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

З оскаржуваним рішенням не погоджується, адже воно постановлено з порушенням норм матеріального права. Вважає, що суд першої інстанції неправомірно зменшив розмір відшкодування у зв`язку із тим, що позивач невчасно подала заяву про страхове відшкодування.

Зазначає, що про наявність кримінального провадження за фактом ДТП та про те, що завдавачем шкоди її майну є саме ОСОБА_2 , відомо стало 27.03.2018 року із рішення суду про закриття кримінального провадження №0004185, через 8 місяців та 20 днів з моменту ДТП, оскільки місце скоєння ДТП відповідач-1 залишив. Крім того, відповідачі не повідомили страховика про факт вчинення ДТП протягом 3-х днів. Однак суд не надав жодної оцінки даним обставинам.

В апеляційній скарзі посилається на постанову ВСУ від 14.02.2018 року № 754/114/15-якою визначено, що завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодовувати шкоду.

Крім того, вказує, що доказів наявності в діях скаржника будь-яких порушень закону відповідачами ненадано, тому рішення, яким відшкодування було безпідставно зменшене на 99 500, 00 грн., не є справедливим та законним.

23 серпня 2019 року до апеляційного суду надійшов від ТОВ «Страхове з додатковою відповідальністю «Глобус» відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначає, що позивач не виконала умови ст. 35 ЗУ « Про обов`язкове страхування ци вільно-правової відповідальності власників наземних транспортний засобів» та не зверталась до ТДВ СТДВ «Глобус».

Зазначає, що ТДВ СТДВ «Глобус» немає жодного обов`язку перед позивачем по виплаті страхового відшкодування у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 вищезазначеного Закону. Позивач пропустила річний строк (дата настання ДТП 07 липня 2017 року) для звернення ТДВ СТДВ «Глобус» із заявою про виплату страхового відшкодування.

З доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 не погоджується, та просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі за безпідставністю заявлених вимог.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи скарги, поданої в інтересах позивача та заперечував проти задоволеня скарги товариства "Білоцерківвода"

Представник ТОВ "Білоцерківвода" підтримала подану ними скаргу та заперечувала проти задоволення скарги позивача.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати/ страхового відшкодування/ для повного відшкодування завданої шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою/ страховим відшкодуванням/.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.22 Закону № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка було заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що 07 липня 2017 року близько 17 год. 45 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на 79 км а/д Київ-Одеса на території Білоцерківського району Київської області у напрямку до м. Одеса, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3(д), 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, невірно оцінив дорожні умови та обстановку, проявив неуважність, почав виконувати маневр випередження автомобіля «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 справа, що створило виникнення небезпеки для руху, яка переросла у аварійну обстановку, водій ОСОБА_3 повернула кермо ліворуч, після чого її автомобіль став некерованим , виїхав на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення з автомобілем «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку до м. Київ.

Встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 07.07.2017 р. сталася при виконанні водієм ТОВ « Білоцерківвода» ОСОБА_2 своїх трудових обов`язків при керуванні автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить роботодавцю.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2018 р. кримінальне провадження № 0004185 щодо ОСОБА_2 було закрито, а останнього звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_3 (а.с. 12-14).

Враховуючи, що кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав, а також обставини встановлені під час розслідування кримінальної справи, суд першої інстанції вірно вважав доведеною вину водія ОСОБА_2 , який на час ДТП перебував у трудових стосунках з ТОВ "Білоцерківвода".

Доводи ТОВ "Білоцерківвода" про відсутність вини їх водія у спричиненні шкоди позивачу, - недоведені та спростовуються ухвалою Білоценрківського міськрайонного суду Київської області. Апеляційному суду відповідачем не надано жодного доказу, що автомобіль позивача був пошкоджений внаслідок винних дій іншого водія.

Судом вірно встановлено , що своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 1.5, 2.3(д), 10.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальній справі, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою,. ухвала або постанова суду, лише в питаннях чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Встановлено, що автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 є власністю позивача ОСОБА_1 і внаслідок ДТП 07.07.2017 р. зазнав значних механічних пошкоджень.

Відповідно до звіту спеціаліста-оцінювача Гаврилова В.О. № 78/07/17 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 31.07.2017 року, ринкова вартість автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 на момент пошкодження складає 442 014,20 грн, вартість відновлювального ремонту КТЗ 515 595,81 грн, вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу та втрати товарної вартості - 335 503,87 грн, загальний висновок : величина вартості матеріального збитку автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 дорівнює ринковій вартості та складає 442 014 грн 20 коп. (а.с. 17-20).

Величина вартості матеріального збитку підтверджується також протоколами огляду № 1 та № 2 від 28.07.2017 року (а.с. 21-22), ремонтною калькуляцією № 78/07/17 від 31.07.2017 року (а.с. 23-26) та фото автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 під час проведення звіту (а.с. 33-36).

Згідно звіту № 117/07/18 про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу ринкова вартість автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 на дату проведення оцінки 28.07.2017 року в пошкодженому стані (вартість залишків автомобіля) складає 106 510 грн 33 коп. (а.с. 37-39).

З урахуванням того, що позивач продала зщалишки транспортного засобу, який є фізично знищеним, розмір шкоди, який був завданий винними діями водія ОСОБА_2 становить 335 503 грн. 87 коп.

Разом з тим, згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК-3106923 ТОВ « Білоцерківвода» / страхувальник/ застрахувало свою цивільно- правову відповідальність за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 у ТДВ СТДВ « Глобус»/ страховик/. Термін дії страхового полісу - з 30.03.2017 р. до 29.03.2018 р., ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну , складає 100 000 грн, розмір франшизи - 500 грн / а.с.87/

Суд встановив, що 18.04.2018 року за вх..№ К-4122 ТДВ СТДВ « Глобус» отримало від ОСОБА_1 повідомлення від 13.04.2018 року про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 07.07.2017 р.

27 .05.2019 року, більш як через рік після ДТП, під час розгляду даного спору в суді, ОСОБА_1 подала до ТДВ СТДВ « Глобус» заяву про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася 07.07.2017 року.

Листом від 03.06.2019 р. ТДВ СТДВ « Глобус» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування з підстав, передбачених ст. ст. 37.1.3, 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , а саме, в зв`язку з неможливістю встановити розмір заподіяної шкоди та неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо- транспортної пригоди.

Суд встановивши, що у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено, через пропуск нею річного строку звернення з заявою про виплату страхового відшкодування, дійшов вірного висовку, що винна особа не повинна відшкодовувати шкоду, яка б була б відшкодована страховою компанією, в разі дотримання потерпілою особою вимог закону.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд безпідставно зменшив розмір шкоди, який був фактично завданий позивачу та звілдьнив винну особу від відшкодування дійсного розміру завданої шкоди, колегія суддів не приймає з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст.37.1.3 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до ст..37.1.4 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування / регламентної виплати/ є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Верховного Суду від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц зазначено, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником в деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди.

Оскільки Закон "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності" захищає права не лише потерпілих осіб, а й права осіб, що здійснили страхування відповідальності водіїв, застрахованих транспортних засобів, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку, що винна особа, або підприємство з якою така особа перебувала в трудових відносинах зобов`язані відшкодовувати лише різницю між лімітом відповідальності за договром страхування та дійсним розміром шкоди.

При цьому суд вірно врахував, що саме пропуск строку потерпілою особою, став підставою для відмови їй у виплаті страхового відшкодування, а не винна поведінка страхувальника.

Доводи представника позивача про те, що позивачу не зразу стало відомо про те, хто є винною особою, колегія суддів не приймає, оскільки в апеляційному суді було встановлено, що з часу постановлення ухвали про закриття кримінального провадження, зміст якої був відомий позивачу 27 березня 2018 року, річний строк з моменту ДТП, яке сталося в липні 2017 року, іще не сплинув, а тому позивач мала можливість отримати юридичну консультацію, і з дотриманям річного строку, визначеного Законом подати заяву про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Зміст ст.89 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доведеним є факт спричинення збитків власнику автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 позивачу ОСОБА_1 від ДТП , що сталася 07.07.2017 р., в розмірі 335 503,87 грн, які обраховані як різниця між ринковою вартістю автомобіля до ДТП та вартістю автомобіля в пошкодженому стані / 442 014,20 грн (Рв) - 106 510,33 грн (Вз) = 335 503,87 грн/. Наведений розрахунок узгоджується з правовою позицією Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у постанові № 4 від 01.03.2013 р. п.15.

Доводи представника відповідача про те, що суд не вірно обрахував збитки, а також про те, що вони були позбавлені можливості встановити дійсний розмір збитків через продаж позивачем транспортного засобу, колегія суддів не приймає з огляду на те, що в суді першої інстанції представником відповідача не заявлялось клопотання про проведеня судової експертизи з метою спростування наданого позивачем доказу. Посилання на те, що без транспортного засобу така експертиза не мпогла бути проведена є недоведеними, оскільки існує методика поведення подібних експртиз на підставі інших письмових доказів та фотоматеріалів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що, суд прийшов до вірного висновку, що у страховика ТДВ «СТДВ «Глобус» відсутній обов`язок з виплати страхового відшкодування позивачу ОСОБА_1 згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК-3106923 , оскільки нею порушено порядок , необхідний для його отримання , закріплений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , а саме статті 35 та 37 цього Закону, оскільки позивачем не було подано страховику заяву про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Закон не пов`язує можливість відступлення від цих строків з урахуванням поважності причин їх пропущення, тобто, строки є преклюзивними, із закінченням яких припиняється цивільне право як таке.

Суд вірно виходив з того, що ТОВ « Білоцерківвода» несе відповідальність перед ОСОБА_1 за шкоду, спричинену їхнім працівником ОСОБА_2 , в силу приписів статті 1172 ЦК України. Однак, відповідальність ТОВ « Білоцерківвода» згідно зі статтею 1194 ЦК України обмежена різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, в даному випадку, різницею між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності страховика за вирахуванням франшизи/ розрахунок : 335 503,87 грн - 99 500 грн = 236 003,87 грн/

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду відповідають цим осбтавинам та вимогам Закону.

Доводи поданих апеляційних скарг з вищевикладених мотивів відхиляються колегією суддів.

Посилання на оплату витрат на експертизу не позивачем, а її чоловіком за її дорученням не можуть бути підставою для відмови у стягнення з відповідача цих витрат, які сторона позивача понесла, через винну поведінку працівника відповідача.

Суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи, те що апеляційніскаргизалишаютьсябез задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційнихскарг слід покласти на осіб, які подали апеляційні скарги. Учасниками справи не заявлено до відшкодування інших судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.В.Желепа

Судді: С.М. Рубан

М.М. Іванченко