Єдиний унікальний номер 725/23/17
Номер провадження 2/725/299/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (м. Чернівці, вул. Прутська, 12А/9) до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (01004, м. Київ, вул.Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Поліс» (01004, м. Київ, вул. Шовковична, 42-44) про захист прав споживачів та визнання недійсним Генеральної угоди та Кредитного договору із додатками, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 22.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду №24.03 8/07-ГУ.

16.07.2010 року відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» юридична особа Відкрите акціонерне товариство «ВТБ Банк» була перейменована на Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк».

Відповідно до п 1.1. Генеральної угоди Банк на положеннях та умовах цієї Угоди зобов'язався надавати клієнту кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, укладених у рамках цієї Угоди і які є її невід'ємними частинами.

Згідно до п 1.2. Генеральної угоди загальний розмір позичкової заборгованості клієнта за наданими в рамках даної Угоди кредитами не повинен перевищувати суми, еквівалентної 150 000.00 Доларів США за офіційним курсом НБУ на дату надання кредиту. Термін дії Генеральної Угоди відповідно до п.1.3. по 20.10.2017 року включно.

Також вказував, що 02.12.2010 року між сторонами було укладено Додатковий договір № 1 до Генеральної угоди №24.038/07-ГУ від 22.10.2007 року. Відповідно до п.1 Додаткового договору до Генеральної Угоди було вирішено внести зміни до Генеральної угоди № 24.038/07-ГУ від 22.10.2007 р. виклавши її в новій редакції.

Так зокрема п.2.2 було викладено наступним чином: Процентні ставки за кредитами, які можуть бути надані Клієнту в межах цього Договору, на момент укладання цього Договору становлять: за продуктом «Кредит на розвиток для клієнтів малого бізнесу під комплексну заставу» у гривні від 18% (вісімнадцяти) процентів річних до 21% (двадцять одного) процента річних, у доларах США від 13% (тринадцяти) процентів річних до 14% (чотирнадцяти) процентів річних, у євро від 12% (дванадцяти) процентів річних до 13% (тринадцяти) процентів річних, у рублях від 13% (тринадцяти) процентів річних до 14% (чотирнадцяти) процентів річних; за продуктом «Кредит клієнтам малого бізнесу під заставу майнових прав по договору банківського вкладу (депозиту)» - встановлюється з урахуванням мінімального розміру маржі; за продуктом «Овердрафт клієнтам малого бізнесу» у гривні під заставу - 18,5% (вісімнадцять цілих п'ять десятих) процентів річних, бланковий - 24% (двадцять чотири) процента річних.

При цьому остаточний розмір процентної ставки по кожному кредиту, що надано/буде надано Клієнту, в межах цього Договору визначається Сторонами в кредитних договорах, що укладаються/будуть укладені в межах цього Договору та є його невід'ємними частинами.

На виконання умов Генеральної угоди 22.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 24.075-038/07-СК.

Відповідно до п.1 Кредитного договору його предметом є надання Банком Позичальникові грошових коштів (далі Кредит) на таких умовах: сума кредиту 100 000.00 Доларів США, строк користування по 21.10.2014 року, плата за користування кредитом 14.5% відсотків річних.

Поряд з цим відповідно до п.2.1. Кредитного договору Банк на підставі Генеральної угоди №24.038/07-ГУ від 22.10.2007 року та на положеннях та умовах цього Кредитного договору надає Позичальнику Кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення, плати за користування та цільового характеру використання.

Поряд з цим зазначав, що 20.08.2009 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін № 24.075-038/09-СК/ДУ01 до Кредитного договору від 22.10.2007 року № 24.075-038/07-СК.

Також, 27.09.2010 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін №2 до Кредитного договору від 22.10.2007 року № 24.075-038/07-СК, якою було погоджено внести зміни до Договору виклавши його пункти в новій редакції та/або доповнивши його новими пунктами.

В подальшому, 02.12.2010 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін №3 до Кредитного договору від 22.10.2007 р. № 24.075-038/07-СК.

Крім того зазначав, що 29.11.2011 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін № 4 до Кредитного договору від 22.10.2007 року № 24.075-038/07-СК.

Так зокрема відповідно п.3.7 Договору про внесення змін 4 в день підписання цього договору про внесення змін до Договору Позичальник зобов'язаний сплатити на рахунок Банку № 1021 у Відділенні «Чернівецька регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк», МФО 321767 комісійну винагороду за зміну умов Договору (крім збільшення суми кредиту) в розмірі 1% від залишку заборгованості за Кредитом на дату підписання цього договору про внесення змін до Договору. Комісійна винагорода нараховується Банком в день підписання цього договору про внесення змін до Договору в національній валюті України та сплачується Позичальником в національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на дату нарахування комісійної винагороди.

Поряд з цим відповідно до п.3.8 Договору про внесення змін виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим Договором забезпечується зокрема : іпотекою нежитлових приміщень, що належить майновому поручителю ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Севастопольська, буд. 6, загальною площею 1273,40 кв.

Разом з цим, 29.11.2011 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін № 5 до Кредитного договору від 22.10.2007 року № 24.075-038/07-СК.

Так, відповідно до п.2.2. Генеральної угоди перед наданням кредитних коштів Банк має право вимагати від Клієнта укладання додаткових договорів застави/іпотеки чи поруки для забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором.

Вказував, що на виконання даної умови Генеральної угоди 02.10.2007 року між сторонами було укладено Іпотечний договір № 24.075-038/07-ДИ01.

Також 18.04.2011 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін № 1 до Іпотечного договору № 24.075-038/О7-ДИ10, посвідчений ОСОБА_2, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 22.10.2007 року за реєстровим № 8335, згідно якого сторони домовились викласти п. 1.3. Розділу 1. «Предмет договору» в новій редакції: «1.3. Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку нежитлові приміщення -загальною площею 1273,40 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Севастопольська, 6. На земельній ділянці, площею 0,4250 га, кадастовий номер земельної ділянки :26:002:0018, розташовані: адмінбудівля літ. А, загальною площею 388, 60 кв.м, гараж літ. Б площею 176, 20 кв.м, виробнича будівля літ. В, загальною площею 227,00кв.м, склад літ.Г. загальною площею 255, 60 кв.м, будівля автосервісу літ. Є загальною площею 226, 00 кв.м, Які належать іпотекодавцю на праві власності, і на які, відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. Загальна площа нежилого приміщення (в літ. А,Б,В,Г,Є) складає 1273,40 кв.м.

Однак, позивач вважає, що Генеральна угода та Кредитний договір разом з додатками, є такими, що укладені з суттєвим порушенням істотних умов Договору встановлених законодавством України, які необхідні для його укладення, з використанням елементів нечесної підприємницької практики всупереч існуючих норм і вимог діючого законодавства України, та грубо порушує охоронювані Конституцією і Законами України права та інтереси споживача Фінансових послуг, і водночас, завдає значної шкоди позивачу, а тому зазначені порушення Банком вимог Закону та прав Позичальника як Споживача, мають бути припинені, а укладений з використанням такої практики правочин, має бути визнаний судом недійсним.

Зокрема вказував, що в змісті пунктів Генеральної угоди та Кредитного договору разом із додатковими угодами, відсутні встановлені імперативними вимогами законодавства обов'язкові умови, які необхідні для його укладення, а саме: відсутня згода за всіма іншими істотними умовами кредитного правочину, зокрема в порушення вимог частини 3 пункту 4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ч.1 ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та ст.2 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечними боргом і іпотечними сертифікатами».

Вважає, що сторонами спірного кредитного Договору не було досягнуто в належній формі згоди з усіх істотних умов договору, а Банком не виконано всіх імперативних норм і вимог Закону.

Також, на думку позивача, ним не пропущений строк звернення до суду, оскільки вважає, що вона не мала змоги під час підписання спірного кредитного правочину і його часткового виконання знати про порушення свого права, як споживача, та про невідповідність дій Банку і підписаного правочину вимогам чинного законодавства, а довідався про це, тільки після звернення за юридичною допомогою до у липні 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, просила визнати порушеним її право споживача фінансових послуг банку, визнати недійсними Генеральну угоду №24.038/07-ГУ від 22.10.2007 року разом з Додатковим договором №1 від 02.12.2010 року та Кредитний договір №24.075-038/07-СК від 22.10.2007 року разом із Договорами про внесення змін, що укладені між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1, а також стягнути судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримав у повному обсязі та просили про його задоволення.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав на адресу суду письмові заперечення на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю.

Представник третьої особи у судовому засіданні в режимі відео конференції підтримав свої письмові заперечення, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Так, в силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 22.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду №24.03 8/07-ГУ (а.с. 82-83).

Відповідно до п 1.1. Генеральної угоди Банк на положеннях та умовах цієї Угоди зобов'язався надавати клієнту кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, укладених у рамках цієї Угоди і які є її невід'ємними частинами.

Згідно до п 1.2. Генеральної угоди загальний розмір позичкової заборгованості клієнта за наданими в рамках даної Угоди кредитами не повинен перевищувати суми, еквівалентної 150 000.00 Доларів США за офіційним курсом НБУ на дату надання кредиту. Термін дії Генеральної Угоди відповідно до п.1.3. по 20.10.2017 року включно.

02.12.2010 року між сторонами було укладено Додатковий договір № 1 до Генеральної угоди №24.038/07-ГУ від 22.10.2007 року, відповідно до якого було вирішено внести зміни до Генеральної угоди № 24.038/07-ГУ від 22.10.2007 р. виклавши її в новій редакції (а.с. 84-87).

На виконання умов Генеральної угоди 22.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 24.075-038/07-СК (а.с. 88-92).

В подальшому, 20.08.2009 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін № 24.075-038/09-СК/ДУ01 до Кредитного договору від 22.10.2007 року № 24.075-038/07-СК (а.с. 95-102).

Також, 27.09.2010 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін №2 до Кредитного договору від 22.10.2007 року № 24.075-038/07-СК, якою було погоджено внести зміни до Договору виклавши його пункти в новій редакції та/або доповнивши його новими пунктами (а.с. 103-105).

В подальшому, 02.12.2010 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін №3 до Кредитного договору від 22.10.2007 р. № 24.075-038/07-СК (а.с. 108).

Крім того, 29.11.2011 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін № 4 до Кредитного договору від 22.10.2007 року № 24.075-038/07-СК (а.с. 111-121).

Крім того, 29.11.2011 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін № 5 до Кредитного договору від 22.10.2007 року № 24.075-038/07-СК (а.с. 122-123).

Відповідно до п.2.2. Генеральної угоди перед наданням кредитних коштів Банк має право вимагати від Клієнта укладання додаткових договорів застави/іпотеки чи поруки для забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором.

Як судом встановлено, на виконання даної умови Генеральної угоди 02.10.2007 року між сторонами було укладено Іпотечний договір № 24.075-038/07-ДИ01 (а.с. 124-126).

18.04.2011 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін № 1 до Іпотечного договору № 24.075-038/О7-ДИ10, посвідчений ОСОБА_2, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 22.10.2007 року за реєстровим № 8335, згідно якого сторони домовились викласти п. 1.3. Розділу 1. «Предмет договору» в новій редакції: «1.3. Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку нежитлові приміщення -загальною площею 1273,40 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Севастопольська, 6. На земельній ділянці, площею 0,4250 га, кадастовий номер земельної ділянки :26:002:0018, розташовані: адмінбудівля літ. А, загальною площею 388, 60 кв.м, гараж літ. Б площею 176, 20 кв.м, виробнича будівля літ. В, загальною площею 227,00кв.м, склад літ.Г. загальною площею 255, 60 кв.м, будівля автосервісу літ. Є загальною площею 226, 00 кв.м, Які належать іпотекодавцю на праві власності, і на які, відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. Загальна площа нежилого приміщення (в літ. А,Б,В,Г,Є) складає 1273,40 кв.м. (а.с. 127-129).

Так, відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Разом з тим судом встановлено, що оспорювана Генеральна угода та Кредитний договір разом з додатками укладено за домовленістю сторін на добровільній основі з дотриманням положень ЦК України, з умовами яких позивач в повній мірі погодився при їх укладанні, особисто підписавши їх і на момент укладання даних договорів не існувало жодних інших умов, які б примусили позивача підписати дані договора.

Крім того, п. 2.6 Кредитного договору №24.075-038/07-СК передбачено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він письмово ознайомлений про особу і місцезнаходження банку, про кредитні умови договору застави, що запропоновані банком, а також про сукупну вартість кредиту та послуг з оформлення договорів застави та страхування. Позичальник цим підтверджує свою згоду із зазначеними діючими умовами.

Таким чином, на думку суду, підписуючи договір, позивач підтвердив, що він в повному обсязі ознайомлений із всіма умовами договору.

Доводи позивача про те, що її введено в оману щодо реальної відсоткової ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту та кінцевої загальної суми кредиту є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а саме умовами Договору про внесення змін №4 від 29.11.2011 року (а.с. 111-121, том 1) до кредитного договору №24.075-038/07-СК від 22.10.2007 року, з яких чітко вбачається, на останній сторінці, в колонці умови надання кредиту, про реальну відсоткову ставку, абсолютне значення подорожчання кредиту, інформація позивачу роз`яснена та відома, про що свідчить її особистий підпис. Тобто позивач під час укладання Генеральної угоди, кредитного договору та договорів про внесення змін розуміла природу кредитного договору та виконувала його, починаючи х жовтня 2007 року.

В судовому засіданні, позивач, на його думку, на підтрвердження позовних вимог надав суду висновок експертно-економічного дослідження №1804 від 06.07.2016 року, який проводився за ініціативою позивача, а також в ході судового розгляду судом за клопотанням позивача було призначено та проведено судову економічну експертизу.

Однак, суд не приймає до уваги висновки експертів як належні докази, оскільки вони спростовуються дослідженими в ході судового розгляду матеріалами справи та встановленими обставинами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, відповідач виконав всі свої зобовязання за умовами кредитного договору.

Крім того встановлено, що відповідач ознайомив позивача з умовами, про порядок отримання коштів, під його особисті підписи.

Таким чином, суд вважає, що Генеральна угода та Кредитний договір укладені та містять всі Істотні умови, що передбачені законодавством, що було чинне на момент їх підписання, а доводи позивача щодо наявності підстав для визнання недійними Генеральної угоди та Кредитного договору є безпідставними, необґрунтованими, а також такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що умови Генеральної угоди та договорів, укладених між сторонами, порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав і обовязків на погіршення його становища як споживача кредитних послуг.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази, суд, керуючись законом, приходить до висновку що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 13, 203, 204, 2015 638, 1054 ЦК України, ст. 4, 13, ст.76, 77, 81, 141, 258-265, 352-354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обємі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк