Номер провадження: 22-ц/813/1418/19
Номер справи місцевого суду: 520/9927/18
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2018 року про залишення без розгляду заяви про встановлення факту у складі судді Коваленко О.Б.,

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просив встановити факт його постійного проживання на території України за адресою: АДРЕСА_1 з 19 березня 1986 року по дату звернення з заявою та на момент проголошення України незалежною державою 24.08.1991 року та набранням чинності Закону України «Про громадянство» від 13.11.1991 року. Зазначено, що встановлення даного факту є необхідним для підтвердження набуття заявником громадянства України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2018 рокузалишено без розгляду заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України.

Залишивши заяву без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності спору про право у даній справі, при цьому посилався на постанову Верховного суду України в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 червня 2018 року у справі №815/7480/16 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування висновку Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №239/2016 року за результатами службового розслідування щодо підстав оформлення паспорта громадянина України відносно ОСОБА_2 , якою зроблено висновки щодо необхідності відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження судового розгляду.

Основними доводами апеляційної скарги є посилання на те, що листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (попередньої редакції) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (попередньої редакції) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Заявником зазначено, що встановлення саме такого факту необхідно для підтвердження громадянства України. Таким чином, спору про право у даному випадку немає.

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області надало до апеляційного суду відзив, в якому зазначено, що судове рішення відповідає нормам процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї викладених у відзиву, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Встановлено, матеріалами справ підтверджено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просив встановити факт його постійного проживання на території України за адресою: АДРЕСА_1 з 19 березня 1986 року по дату звернення з заявою та на момент проголошення України незалежною державою 24.08.1991 року та набранням чинності Закону України «Про громадянство» від 13.11.1991 року. Зазначено, що встановити даний юридичний факт йому необхідно для подальшого оформлення та набуття громадянства України.

Відповідно до ч. 1 ст. З Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Згідно п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо наявності спору про право у даній справі є передчасними, при цьому посилання суду на постанову Верховного суду України в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 червня 2018 року у справі №815/7480/16 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування висновку Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №239/2016 року за результатами службового розслідування щодо підстав оформлення паспорта громадянина України відносно ОСОБА_2 , якою зроблено висновки щодо необхідності відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову, як на підставу залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду є передчасними, оскільки в зазначеному судовому рішенні вирішувалось питання щодо реєстрації ОСОБА_2 за спірною адресою.

Оскільки судом неповне з`ясовані обставини, що мають значення для справи, оскаржувана ухвала суду з підстав передбачених ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2018 рокускасувати. Направити цивільну справу до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 16 травня 2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець