Номер провадження 22-ц/804/1307/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Новікової Г.В., Папоян В.В.

секретар Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту перебування особи на утриманні, відшкодування матеріальної та моральної шкоди ( ОСОБА_5 . повний текст рішення виготовлено 19 березня 2019 року)

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2017 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Київський страховий дім», за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з уточненою в ході судового розгляду позовною заявою про встановлення факту перебування особи на утриманні, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Просила суд встановити факт її перебування на утриманні її чоловіка, стягнути з відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» на її користь: витрати на поховання чоловіка в розмірі 5 035.00. грн.., моральну шкоду в розмірі 8 268,00 грн, а також в рахунок відшкодування шкоди, як особі яка знаходилась на утримання померлого ОСОБА_6 05.03.2016 року грошові кошти в розмірі 49 608,00 грн., а також в рахунок відшкодування, як особі яка втратила годувальника, щомісячно протягом 32 місяці з 05.03.2016 року по 05.11.2018 року по 1146 грн. 72 коп.

Просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в сумі в 3 280 грн. 78 коп., моральну шкоду в розмірі 441 732 грн., а також в рахунок відшкодування, як особі яка втратила годувальника, щомісячно, протягом усього життя, починаючи з 06 листопада 2018 року по 1146 грн. 72 коп.

Стягнути з відповідачів солідарно витрати за надання правової допомоги в сумі 7 000 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту перебування особи на утриманні, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 витрати на поховання в сумі 5035,00 грн., та моральну шкоду в сумі 8 268,00 грн., а всього 13 303 (тринадцять тисяч триста три) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на поминальний обід в сумі 2628,43 грн., моральну шкоду в сумі 120 000,00 грн., а всього 122 628 (сто двадцять дві тисячі шістсот двадцять вісім) грн. 43 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 4 000,00 грн., по 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. з кожного.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_2 в дохід держави - судовий збір в сумі 1359 грн. 31 коп., по 679 (шістсот сімдесят дев`ять) грн.. 65 коп. з кожного.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту перебування особи на утриманні та, як наслідок відшкодування матеріальної шкоди за ст. 1200 ЦК України - відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу. Вважає, що при ухваленні рішення судом були порушені норми матеріального та процесуального права, також суд першої інстанції всебічно та об`єктивно не дослідив всі обставини справи.

В обґрунтування скарги зазначила, що відмовляючи в задоволені позовних вимог про відшкодування зі страхової компанії на її користь регламентну виплату в розмірі 49 608 грн. суд не навів жодного аргументу, не мотивував своєї відмови. В той же час, позивач має право на відшкодування даної шкоди чітко регламентованої законом. Крім того, ОСОБА_1 є пенсіонером інвалідом 3 групи і перебувала на утриманні чоловіка, який на момент смерті отримував пенсію в розмірі, який істотно, перевищує розмір її пенсії. Відмовляючи в задоволені позовних вимог в частині встановлення факту перебування на утриманні у чоловіка, суд послався на те, що позивачем не було надано достатньо доказів які б підтверджували цю обставину. Вважає, що даний висновок суду необґрунтований, оскільки заявником було подано достатньо доказів для встановлення цього факту.

Також позивач не згодна з сумою, яка була стягнута з ОСОБА_7 , зазначає, що суд першої інстанції зменшив розмір моральної шкоди обґрунтовуючи тим, що відповідачем в добровільному порядку було відшкодовано 70 000 грн.

Вказує, на те що суд першої інстанції не врахував тяжкість наслідків, що смерть чоловіка стала для позивача непоправною втратою, вона пережила сильні душевні хвилювання, з`явились серйозні депресивні стани, було порушено звичне коло спілкування, нормальний спосіб життя.

Просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2019 року скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.06.2017 року, залишеному без змін в частині призначеного покарання ухвалою Апеляційного суду Донецької області від15.11.2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. На підставі ст.75,76 КК України засудженого ОСОБА_2 , звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням на три роки (а.с.14-16).

Згідно із вищевказаним вироком, 05.03.2016 року приблизно 15.00 год. водій ОСОБА_2 керуючи технічно справним автомобілем марки «BA3-217130», реєстраційний номер НОМЕР_1 , приблизно зі швидкістю 50км. год. рухався по проїжджій частині автодороги вулиці Добровольського з боку вулиці Барвінівської у м. Слов`янську. Проїжджаючи ділянку вказаної автодороги, у районі будинку №7 вулиці Добровольського, водій ОСОБА_2 , діючи в порушення вимог п.п.10.1.,11.1.,11.3. Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, станом дорожнього покриття та погодними умовами, не врахував дорожню обстановку, не переконався у безпечній зміні напрямку руху, не маючи перешкод технічного характеру виїхав на зустрічну смугу руху, де сталося зустрічне, пряме, переднє зіткнення передньою частиною автомобіля «ВАЗ-217130-124-013НГ», реєстраційний номер НОМЕР_2 під його керуванням з автомобілем марки «Москвич-2140» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 , який в цей час рухався по зустрічній смузі руху. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події пасажиру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді неправильного-лінійного перелому кісток зводу та основання черепа, субарахноїдальний крововилив в область лівих височної, потиличної долі, крововилив в желудочки головного мозку, крововилив у мякі покрови голови лівої потилично-височної області, закриті переломи 2-7 ребер зліва по передньо- підпахвової лінії, розрив міжхребтового диска між 7 та 8 грудними позвонками з крововиливом під оболонки спинного мозку, забійні рани обличчя, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, від яких ОСОБА_6 загинув на місті дорожньо-транспортної події. Отримані ОСОБА_6 тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.

Крім того, внаслідок вказаної події водію автомобіля марки «Москвич-2140» ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 9-го ребра ліворуч без зміщення кісткових фрагментів, множинні переломи кісток тазу зі зміщенням кісткових фрагментів та без порушення цілості тазового кільця, забита рана лівого колінного суглобу, закриті субкапітальні переломи 2-3-4 плюсневих кісток лівої стопи зі зміщенням кісткових фрагментів, які мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як потребуючи для свого загоєння терміну понад 21 день.

Допущені водієм ОСОБА_2 порушення вимог п.п.10.1,11.1,11.3 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_6

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Частиною 1 ст. 985 ЦК України передбачено, що страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Відповідно до п.3) ч.1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ"пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізич-ної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно п.п.1), 2) ст.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що надані позивачем докази повною мірою вказують, що втрата чоловіка ОСОБА_6 в результаті ДТП, з яким позивачка проживала однією сімєю, призвело до моральних страждань та винекнення фінансових витрат. Суд також правомірно дійшов висновку про часткове задоволення позову, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням наданих позивачем доказів.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість визначеної суми за моральну шкоду та невідповідність її розміру наданим нею доказам та понесеним стражданням, є безпідставним та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Стосовно доводів апеляційної скарги про необгрунтованість відмови у встановленні факту знаходження позивачки на утриманні чоловіка слід зазначити, що судом першої інстанції було досліджено розмір пенсії загиблого ОСОБА_6 , який на день його смерті складала 2393, 44 гривні та розмір пенсії позивачки на березень 2016 року, який становив 1939,94 гривні та зазначено, що пенсії за розміром суттево не відрізнялись і до того ж пенсія позивачки була вищою за прожитковий мінімум на одну особу, відповідно Закону України «Про держаний бюджет на 2015 рік». Загиблий ОСОБА_9 за життя не працював і окрім пенсії інших доходів не мав, а тому підстав для встановлення факту знаходження позивачки на його утриманні не має. Такий висновок суду узгоджується з постановою Верховного суду від 18.04.2018 року у справі №165/325/17.

Оскільки судом не встановлено факту знаходження позивачки на утриманні її чоловіка, а відшкодування шкоди на підставі ст. 1200 ЦК України та п.п. 27.1 та 27.2 ст. 27 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засосбів» є похідним від наявності такого факту, тому суд першої інстанції правомірно відмовив позивачці у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди, завдоної смертю потерпілого

Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має.

Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 травня 2019 року.

Суддя-доповідач: О. В. Халаджи

Судді: Новікова Г.В.

Папоян В.В.