Справа № 515/1062/18
Провадження № 2/515/175/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
22 лютого 2019 року м.Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Семенюк Л.А.
за участю секретаря Унгурян Т.В.
позивача ОСОБА_1
представника позивача адвоката Далбуз М.Г.
відповідачки ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,
12 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 18 березня 2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у виконавчому комітеті Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 4.
Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Причиною розпаду сім'ї, як зазначає позивач, стало те, що вони втратили почуття кохання один до одного, у них різні погляди щодо подальшого сумісного проживання, між ними часто виникали непорозуміння з різних побутових причини, що негативно вливає на психіку та емоційний стан дитини, тому вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки суперечить як його інтересам, так і інтересам відповідачки. Враховуючи, що сім'я фактично розпалась, тривалий час вони не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, позивач вважає, що примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку.
Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії.
Ухвалою суду від 20 липня 2018 року було відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.17).
21 листопада 2018 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено до судового розгляду.
Представник позивача адвокат Далбуз М.Г. та позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в разі неявки відповідача, просили винести рішення при заочному розгляді справи (а.с.8,9 ).
Відповідачка в судові засідання неодноразово не з'явилась. Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеської області від 19 липня 2018 року (а.с.16), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована в АДРЕСА_1. Судові повістки, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалися відповідачці за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, і отримані нею завчасно, відповідно до вимог ч.2 ст.130 ЦПК України, що підтверджується надісланими до суду повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.,а.с.18,22 ). Однак, ОСОБА_1 причини своїх неявок суду не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутність або заперечення проти позову суду не надала. Крім того, нею не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.
Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач згоден, про що постановлена ухвала суду.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.
За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Дослідивши матеріали справи та, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з повторного свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 від 10.07.2018 року (а.с.7), 18 березня 2005 року був укладений шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за №4.
Із копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10.07.2018 року, виданого Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с.6) вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.
Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом з достовірністю встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, не спілкуються, втратили почуття взаємної поваги та кохання один до одного, примирення позивач не бажає, про що свідчить подана ним заява (а.с.8).
За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно й шлюб між ними варто розірвати.
При цьому, суд керується вимогами ст. 24 СК України, яка регламентує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка заперечень проти цього не надала, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.
Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1". В матеріалах справи відсутня заява останньої про відновлення їй дошлюбного прізвища. Тому, підстав для відновлення дошлюбного прізвища відповідачки, суд не вбачає.
Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 704,80 гривень згідно квитанції №ПН357873 (а.с.1) від 11.07.2018 року.
Керуючись ст.ст.56, 104, 105, 110-115 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 13, 77-81, 133, 141, 206, 247, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб, зареєстрований 18 березня 2005 року у виконавчому комітеті Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за №4 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мають неповнолітню дитину.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишити прізвище "ОСОБА_1".
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт серії НОМЕР_3 виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 06.07.2005 року) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотирьох) грн.80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Л.А.Семенюк