Справа № 591/6751/18
Провадження № 2-др/591/7/19
20 травня 2019 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого - судді Шелєхової Г.В.
за участю секретаря судового засідання - Бондар С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про прийняття додаткового рішення,-
Заявник свої вимоги мотивує тим, що по даній справі судом 19 березня 2019 року постановлене рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку відповідача, щомісячно до закінчення навчання (орієнтовна дата закінчення навчання 30 червня 2021 року), але не довше ніж до досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з 8 листопада 2018 року,але не вирішене питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, яку він просить стяґгнути в розміні 3000 грн.
В судове засідання учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи сповіщені належним чином.
В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.247 ЦПК України.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи вважає, що заява не підлягає задоволенню.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 березня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно до закінчення навчання (орієнтовна дата закінчення навчання 30 червня 2021 року), але не довше ніж до досягнення ним 23 років, починаючи стягнення з 8 листопада 2018 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

До заяви про ухвалення додаткового рішення заявником додано копію договору про надання професійної правничої допомоги від 01.02.2019 року, укладеного між адвокатським бюро «Калінін і партнери» та ОСОБА_1 , меморіальний ордер на суму 4000,00 грн., акт виконаних робіт від 19.03.2019 року (а.с.113-119).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що під час її розгляду інтереси відповідача представляв адвокат Калінін Сергій Костянтинович, що підтверджується ордером та копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.63-64)

У наданому відзиві представником відповідача у відповідності до п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України було зазначено про орієнтовний розрахунок судових витрат - витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн., проте не ставилось питання про їх покладення на позивача.

Жодних документів на підтвердження суми понесених судових витрат в процесі розгляду справи надано не було. До закінчення судових дебатів адвокат відповідача не повідомив суд ро реальний, а не орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу.

4 квітня 2019 року представник відповідача звернувся з письмовою заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, надавши копію договору про надання професійної правничої допомоги від 01.02.2019 року, укладений між адвокатським бюро «Калінін і партнери» та ОСОБА_1 , меморіальний ордер на суму 4000,00 грн., акт виконаних робіт від 19.03.2019 року.

Однак, суд не може прийняти до уваги надані разом з заявою докази, оскільки вони подані з порушенням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т. ч. і витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч.1,2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на обґрунтування витрат на правничу допомогу, а тому в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат належить відмовити.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про прийняття додаткового рішення - відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Сторони можуть оскаржити рішення суду до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення через Зарічний районний суд м. Суми. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 20 травня 2019 року.

Суддя Г.В. Шелєхова