Справа № 473/1648/19
РІШЕННЯ

іменем України

"10" травня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі

головуючого судді Ротар М.М.,

при секретарі судового засідання Фінько О.П.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Прутян О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за договором

встановив

у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за договором в сумі 5 673,21 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.11.2016 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір на виготовлення товару, а саме вуликів 80 штук. Відповідно до умов договору відповідач повинен був виготовити товар в строк 60 днів з моменту підписання договору та отримання авансового платежу. Позивачем 02.11.2016 року оплачено повну вартість товару в сумі 16 000,00 грн. Відповідач на сьогоднішній день умови договору не виконав, на неодноразові звернення не реагує.

Згідно п. 6.4. Договору за порушення термінів виготовлення товару відповідач зобов`язаний сплатити на його користь пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості товару за кожен день прострочки.

На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 16.04.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

В судовому засіданні представник відповідача Прутян О.А . заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, просив застосувати строк позовної давності. Крім цього просив стягнути на користь відповідача понесені ним судові витрати пов`язані з оплатою правової допомоги в сумі 3000 грн.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 02.11.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір на виготовлення товару, а саме вуликів 80 штук, вартість яких становить 16 000,00 грн.

Відповідно п. 2.6. договору відповідач повинен був виготовити товар в строк 60 днів з моменту підписання договору та отримання авансового платежу.

Згідно п. 6.4. Договору за порушення термінів виготовлення товару відповідач зобов`язаний сплатити на його користь пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості товару за кожен день прострочки.

За змістом ст.ст. 546, 548-551 ЦК України сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони в договорі визначили строк його виконання, а саме 60 днів з моменту підписання договору та отримання авансового платежу. При цьому позивач зазначає, що авансовий платіж ним був здійснений у день підписання договору.

Однак, не зважаючи, на виконання позивачем умов договору, відповідач не здійснив виготовлення товару у 60 денний термін. При цьому в судовому засіданні представником відповідача було зазначено, що невиконання умов договору з боку відповідача було зумовлено не внесенням авансового платежу позивачем.

Будь яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог або заперечень сторони суду не надали.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ст.261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Отже, на момент звернення ОСОБА_1 до суду 15.04.2019 року з позовом про стягнення неустойки (пені) за договором, строк в один рік, в межах якого ОСОБА_1 може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплинув. Оскільки про порушення свого права позивач повинен був дізнатися в січні 2017 року, так як саме в цей час сплинув 60 денний строк виконання відповідачем обов`язків по договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проте, ОСОБА_1 відповідних заяв не було надано, а також не встановлені такі поважні причини й при розгляді справи.

З урахуванням викладених вимог закону та обставин справи, дати звернення з даним позовом, позовна давність пропущена позивачем за заявленою позовною вимогою, тому позов не підлягає задоволенню в силу ст.267 ЦК України.

Згідно вимог ст. 133 ч.1 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до вимог ч.2 п.2 ст. 141 ЦПК України - у разі відмови в позові на позивачапокладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 07.05.20129 року відповідач здійснив оплату наданих послуг у загальному розмірі 3000 грн. Інші документи, що передбачені ч.3 ст.137 ЦПК України, а саме детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги в судовому засіданні представником відповідача надано не було.

Водночас суд враховує, що даний спір не є складним, не потребує значного витрачання часу для підготовки правової позиції, при цьому представником не складалися будь які заяви по суті справи, відповідач не обґрунтовує значення справи, у тому числі вплив розгляду справи на його репутацію.

За такого вимога представника відповідача, щодо стягнення з позивача судових витрат в сумі 3 000 грн. не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.2,5,10-13,19,76-82, 137, 141,258,259,264,265,273 ЦПК України, суд

ухвалив

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом тридцяти днів після його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні в той же строк, з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Повний текст рішення виговлено 13.05.2019 року

Суддя М.М. Ротар