Ухвала

17 травня 2019 року

м. Київ

справа № 337/113/16-ц

провадження № 61-8784 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на постанову Запорізького апеляційного суду від 26 березня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «МетаБанк», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «МетаБанк» (далі - АТ «МетаБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , та з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , заборгованість за кредитним договором № 55, укладеним між банком та ОСОБА_1 15 грудня 2005 року у розмірі 8 424,18 дол. США, та 148 678 грн 04 коп.

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до АТ «МетаБанк», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та просила визнати недійсним вказаний кредитний договір від 15 грудня 2005 року № 55.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог АТ «МетаБанк» відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним кредитний договір від 15 грудня 2005 року № 55.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 26 березня 2019 року апеляційну скаргу АТ «МетаБанк» задоволено. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення яким, позовні вимоги АТ «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь АТ «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором № 55 від 15 грудня 2005 року у розмірі 8 424,18 дол. США та 148 678 грн 04 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь АТ «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором № 55 від 15 грудня 2005 року у розмірі 8 424,18 дол. США та 148 678 грн 04 коп.

У травні 2019 року до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - ОСОБА_3 , на постанову Запорізького апеляційного суду від 26 березня 2019 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову становить 8 424,18 дол. США та 148 678 грн 04 коп., яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 500 = 960 500 грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено й взято до уваги:ціну позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства та незмінну судову практику у цій категорії справ.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

З урахуванням наведеного, оскільки Працевитий Г. О. в інтересах ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - Працевитим Геннадієм Олександровичем, на постанову Запорізького апеляційного суду від 26 березня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «МетаБанк», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта