РІШЕННЯ

іменем України

02 травня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Лацько А. С.

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши за відсутності учасників справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому провадженні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 лютого 2013 року Чемужівською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 4.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що з 26.02.2013 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час спільного проживання між ними постійно виникали сварки з приводу різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. Внаслідок цього вони втратили почуття взаємної любові та поваги, їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим.

Спору про розділ майна не мають. За спільною домовленістю між ними діти залишаються проживати з нею.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 25 березня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання на 02 травня 2019 року.

Належним чином повідомлені учасники справи на підготовче засідання не з'явилися.

Позивач ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, просила залишити прізвище "ОСОБА_1".

У зв'язку з визнанням відповідачем позову просила повернути з державного бюджету 50% від сплаченого нею при поданні позову судового збору. Решту судових витрат просила залишити за її рахунок.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву, в якій позов визнав, просив розглянути справу за його відсутності та ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалося.

Дослідивши доводи, викладені учасниками справи у заявах по суті справи та з процесуальних питань, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частин 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Статтею 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Даними свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3, копій свідоцтв про народження Серія НОМЕР_4, Серія НОМЕР_5 підтверджується, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а в зареєстрованому шлюбі перебувають з 26.02.2013 (а. с. 5-8).

Зі змісту позовної заяви, проти якої не заперечував відповідач, вбачається, що фактично подружжя припинило спільне проживання, спору про поділ майна між ними немає, збереження шлюбу суперечило б інтересам обох з подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України зазначені обставини не підлягають доказуванню.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідності зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Спору про поділ майна, про місце проживання дітей між сторонами у даній справі немає.

Відповідач ОСОБА_2 до підготовчого засідання подав заяву про визнання позову, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідачем подана заява про визнання позову до початку розгляду справи по суті, клопотання позивача про повернення їй 50 відсотків судового збору з державного бюджету є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, питання щодо розподілу судових витрат між сторонами не вирішувалося.

Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 141, 142, 200, 206, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 26 лютого 2013 року (актовий запис № 4) Чемужівською сільською радою Зміївського району Харківської області, - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Зобов'язати управління державної казначейської служби у Зміївському районі Харківської області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 к., сплаченого при поданні позову за квитанцією № 25 від 12.03.2019 ТВБВ "Ощадбанк" №10020/0463.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2.

Повне рішення складене 02 травня 2019.

Головуючий: В. В. Овдієнко