Ухвала

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 750/8099/18

провадження № 61-1293ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати

Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач),

Лесько А. О., Мартєва С. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 серпня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_1 , зареєстрований 06 листопада 1999 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 серпня 2018 року прийнято позовну заяву ОСОБА_2 до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання з повідомленням учасників справи.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 серпня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким повернути матеріали справи позовної заяви позивачу, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що справа не підсудна Деснянському районному суду м. Чернігова. Суд не взяв до уваги та не перевірив існування зобов`язань з боку інших осіб, наявність іншого місця проживання відповідача, місця проживання спільної неповнолітньої дитини разом з відповідачем. Крім того, ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статей 28, 31, 175, 177 ЦПК України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного судувважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Суди установили, що відкриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , суддя першої інстанції виходив з того, що позовна заява по формі і змісту відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви та відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно частини другої статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

В розумінні даної норми альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин (стан здоров`я, малолітні діти тощо) позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Зміст наведених положень закону свідчить про те, що позивач має право на розгляд справи за її місцем проживання.

Відповідно до частини першої, шостої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Як випливає зі змісту статті 6 та статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України зобов`язаний після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду за зареєстрованим місцем свого проживання та зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1

Встановлено, що позивач у позовній заяві зазначив своє зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання.

Апеляційний суд зазначив, що зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 , що підтверджується наданими на запит апеляційного суду відповідями з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області та Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради. Крім того, відповідачем не надано суду першої інстанції та апеляційної інстанції доказів на підтвердження її реєстрації за місцем перебування у м. Києві.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про те, що, враховуючи місце проживання (реєстрації) позивача та відповідача, зважаючи, що ОСОБА_2 пред`явив позов з додержанням правил альтернативної (за вибором позивача) підсудності справ, суди дійшли правильного висновку про відкриття провадження у справі.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Зі змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення не вбачається неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального права, а також порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 серпня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв