Справа № 159/6194/18
Провадження № 2/159/865/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.05.2017 року з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 16.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що відповідач вчасно сплачує аліменти на утримання сина, однак не приймає участі в додаткових витратах на дитину. Зазначає, що для розвитку здібностей сина вона несе додаткові витрати, пов`язані з навчанням дитини за кордоном. Так, позивач влаштувала сина на навчання у Школу вмінь в м. Любартів Республіки Польща і понесла у зв`язку з цим витрати. А саме, на виготовлення необхідних документів нею були витрачені кошти в сумі 1300 польських злотих та 500 євро, які еквівалентні 25609,00 гривням. Крім цього, позивачем були понесені витрати на лікування сина в інфекційному відділенні Ковельської ЦРЛ в період з 04.06.2018 року по 09.06.2018 року, сума витрачених коштів на лікування складає 1621,97 гривень. Також позивачем, у зв`язку з навчанням сина за кордоном, додатково був придбаний для нього одяг на суму 3394,80 грн. та мобільний телефон, вартість якого складає 3237 гривень. З посиланням на норми ст.185 СК України, позивач просила стягнути з відповідача в її користь половину понесених нею додаткових витрат на дитину в сумі 16930,98 гривень.

Заперечення відповідача.

Відповідач вказує, що він також бере участь в додаткових витратах на дитину. Зазначив, що для виїзду сина за кордон він оплатив послуги візового центру в сумі понад 5000 грн., купував квитки, двічі супроводжував сина до місця навчання. Щодо витрат позивача на облаштування сина на навчання за кордоном, то ці витрати не були необхідними, не були погоджені з ним. До того ж, витрати, пов`язані з укладенням договору про надання інформаційно-консультативних послуг, згідно якого позивачу були надані консультації та методична допомога в підготовці документів, забезпечення поселення в гуртожитку сина, тощо, не є витратами, що викликані особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України, та не можуть бути розцінені як додаткові витрати. Такі витрати мають покриватися аліментами, які він вчасно сплачує. До витрат, понесених на лікування сина, позивач безпідставно віднесла її витрати на благодійну допомогу, яка є добровільною. При цьому відповідач вказав, що він теж купував ліки, супроводжував сина в лікарню. Позовні вимоги щодо стягнення половини коштів, витрачених позивачем на придбання одягу та мобільного телефону відповідач не визнав, оскільки такі витрати не є додатковими та їх стягнення не передбачене ст.185 СК України. Зазначив, що розмір його заробітку не є високий, він хворіє та змушений періодично проходити лікування. Просив врахувати зазначені обставини та в задоволенні позову відмовити з мотивів його безпідставності.

Мотивувальна частина рішення.

Копією свідоцтва про народження, доводиться та обставина, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.05.2017 року стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 16.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст.185 СК України:

«1. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

2. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.»

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 від 13.09.2017 року, положення ст.185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю розвитку дитини за умови, якщо в неї є здібності та таланти, у зв`язку з хронічною хворобою дитини, її лікуванням, каліцтвом, тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від аліментів, які сплачуються одним з батьків.

На підтвердження понесених додаткових витрат на дитину позивач надала договір про надання інформаційно-консультативних послуг від 18.10.2018 року, укладений між приватним підприємцем ОСОБА_6 та нею, згідно якого позивачу були надані інформаційно-консультаційні послуги з питань, пов`язаних з навчанням за кордоном (Республіка Польща).

Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 24.10.2018 року № 517 позивач сплатила кошти за надання інформаційно-консультаційний послуг, згідно договору від 18.10.2018 року, в сумі 1300 злотих та 500 євро.

Відповідно до договору, згадані кошти були сплачені за надання послуг, пов`язаних з наданням консультацій з питань оформлення документів, сприяння в отриманні візи, забезпечення супроводу, надання допомоги в перекладі, нотаріальному підтвердженні та легалізації документів про освіту на території Польщі, формування пакету документів для вступу, тощо (розділ 2 договору).

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Позивач не довела, що вона погоджувала з відповідачем витрати, пов`язані з укладенням згаданого вище договору, зокрема, розмір цих витрат та їх необхідність.

Таке погодження було необхідним, оскільки понесені позивачем витрати не є витратами, без яких неможливо обійтися і вони не обов`язково мали бути понесені саме в тому розмірі, в якому були понесені.

Надані позивачу послуги звичайно зекономили її час, дозволили прискорити процедури, але ж і коштували ці послуги відповідно. Оскільки вартість послуг була істотною і ці послуги не були конче необхідними, позивач, перш ніж нести витрати, мала погодити це питання з відповідачем. Тоді б відповідач мав можливість знайти шлях, щоб уникнути цих витрат або зменшити їх розмір.

Суд також вважає, що вказані витрати не є витратами, які зумовлені особливими обставинами, та не відносяться до додаткових витрат, в розумінні ст.185 СК України. Ці витрати мають покриватися за рахунок аліментів, які сплачує відповідач.

Як видно з довідки про прийняття іноземця до школи від 25.10.2018 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем другого класу Галузевої школи І ступеня в Школі вмінь в м. Любартові Республіки Польща за спеціальністю механік транспортних засобів. Період навчання з 01.11.2018 року по 30.06.2021 року.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що відповідач сплачує в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в сумі 1000 гривень щомісяця. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Дитина сторін навчається в закладі, подібному до вітчизняних закладів професійно-технічної освіти, за доволі поширеною спеціальністю механік транспортних засобів. Тобто, навчання дитини у цьому випадку є звичайним здобуттям професійних навиків. Таке здобуття і витрати на нього не можуть бути віднесені до особливих обставин, це звичайні обставини, характерні для кожної дитини. Кожна дитина має здобути поширений професійний навик.

Особливі обставини є тоді, коли дитина виявила незвичайні здібності, таланти, які потребують розвитку, а отже, і додаткових витрат. Це можуть бути загальновизнані творчі досягнення дитини, помітні наукові, спортивні, досягнення, тощо.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача половини витрат в сумі 25609 грн. на організацію влаштування сина в навчальний заклад в Республіці Польща до задоволення не підлягають.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача половини понесених нею додаткових витрат на дитину, які зумовлені виїздом дитини на навчання: придбанням одягу та мобільного телефону.

Суд виходить з того, що витрати на придбання одягу та мобільного телефону також не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України. Одяг та мобільний телефон відносяться до повсякденних речей, витрати на які мають покриватися за рахунок аліментів.

Тому суд відмовляє у відшкодуванні і цих витрат.

Позивач просила також стягнути з відповідача додаткові витрати у зв`язку з хворобою сина.

На підтвердження цих витрат позивач вказує, що неповнолітній син сторін знаходився на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні Ковельської ЦРЛ в період з 04.06.2018 року по 09.06.2018 року і вартість його лікування склала 1621,97 грн.

З копії епікризу видно, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні Ковельської ЦРЛ з 04.06.2018 року по 09.06.2018 року з діагнозом: інші гострі інфекції верхніх дихальних шляхів множинної локалізації, п/бічний катаральний середній отит. Призначено лікування: інфузійна терапія, бліцеф, парацетамол, гропринозин, алмірал, отіпакс, гідрокортизон.

Позивач надала суду належні та допустимі докази того, що неповнолітній син сторін мав проблеми зі здоров`ям, потребував лікування та позивач, у зв`язку з цим, понесла додаткові витрати на придбання ліків.

Згідно наданих позивачем фіскальних чеків, на придбання ліків ОСОБА_1 були витрачені кошти: 05.06.2018 на суму 689,20 грн. та на суму 39,98 грн., 06.06.2018 на суму 190,80 грн. та на суму 90,55 грн., 07.06.2018 на суму 101,99 грн. та на суму 90,55 грн., 08.06.2018 на суму 342,90 грн.

Враховуючи, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей, у тому числі й щодо витрат на їх розвиток та лікування, витрати, пов`язані з хворобою неповнолітнього сина сторін документально підтверджені та фактично понесені позивачем, а відтак, підлягають стягненню з відповідача в розмірі 772,98 грн., що складає половину від понесених витрат.

05.06.2018 року позивачем сплачені кошти в сумі 76 грн. як в благодійна допомога.

Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача половини витрат позивача на благодійну допомогу, оскільки ці витрати не є оплатою за лікування дитини, а є добровільним внеском позивача на розвиток медичного закладу.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому, у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2018 року.

Керуючись ст.ст.12-13, 19, 141, 247, 258-259, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст.157, 185 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 772 (сімсот сімдесят дві) гривні 98 копійок половину понесених нею додаткових витрат, пов`язаних з хворобою дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий:С. Л. Панасюк