Номер провадження: 22-ц/813/2726/19
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» в особі державного реєстратора ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про вселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» в особі державного реєстратора ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, в якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 31.08.2017року (вх. номер суду 31898 від 31.08.2017року), просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30338709 від 06.07.2016року 13:49:15, номер запису про право власності: 15267900, квартири АДРЕСА_1, загальною площею 40,2 кв.м., за ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності, згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24426127 від 12.11.2009року та розпорядження органу приватизації №213436 від 30.10.2009року щодо приватизації цієї квартири.

Позивачка вказує, що в квартирі проживали та проживають - вона - ОСОБА_2, її чоловік - ОСОБА_5, та з дня народження діти - ОСОБА_6, 2001року народження, та ОСОБА_7, 2010року народження та що 04.07.2016 року державним реєстратором ОСОБА_3 Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» прийнято рішення та зареєстровано право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_4, яка намагається виселити її з чоловіком та неповнолітніми дітьми з даного житла.

Позивачка вважає, що рішення реєстратора про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру прийнято безпідставно, всупереч договору та законодавству, є протиправним та має бути скасованим.

15.02.2017 року представник ОСОБА_4 надав до суду зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 11.09.2017 року, ОСОБА_4 просить суд вселити її - ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1, а також стягнути з ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування наданого зустрічного позову ОСОБА_4 посилається на те, що 24.11.2009 року між нею (іпотекодержателем) та ОСОБА_2 (іпотекодавцем) був укладений іпотечний договір , що діє в редакції договору про внесення змін №1 до іпотечного договору, посвідченого 24 листопада 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим № 4055, що посвідчений 21 травня 2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим № 1702.

Позивачка за зустрічним позовом вказує, що відповідно до умов договору ОСОБА_2 передала їй - ОСОБА_4 у іпотеку квартиру АДРЕСА_1, яка в цілому складається з двох житлових кімнат, житловою площею 26,2 кв., загальною площею 40,2 кв. м. Іпотека за договором забезпечувала її - ОСОБА_4 (іпотекодержателя) вимоги щодо виконання ОСОБА_2 (іпотекодавцем) кожного і всіх її зобов'язань за договором позики грошей, посвідченого 24 листопада 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим № 4054, у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в договорі позики грошей, з усіма змінами і доповненнями до нього.

У зв"язку з тим, що відповідачка за зустрічним позовом не виконувала своїх зобов"язань щодо повернення боргу, таким чином, позивачка за зустрічним позовом вважає, що на підставі договору та згідно з нормою ст. 37 Закону України «Про іпотеку», вона зареєструвала та набула право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 40,2 кв.м., на законних підставах, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна №62878111.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» в особі державного реєстратора ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про вселення- задоволено.

Вселено ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до квартириАДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу у якій, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити.

24.01.2018 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_4 -ОСОБА_10 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в якому посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення, він просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року - залишити без змін.

До суду апеляційної інстанції з'явився представник ОСОБА_2 - ОСОБА_11 та представник ОСОБА_4 - ОСОБА_10 інші учасники справи до суду не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з'явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено,що 24.11.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_2 суму у розмірі 325890 гривень, що в еквівалентні, за домовленістю сторін, становить 38340 доларів США. Суму, зазначену в пункті 1 цього договору, позичальник отримала від позикодавця до підписання цього договору у повному обсязі. Строк виплати повної суми боргу до 24.11.2010 року, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення до цього договору повинні бути викладеними в письмовій формі та нотаріально посвідченими. Всі додаткові угоди щодо внесення змін та доповнень до цього договору складають його невід'ємну частину.

П.п. 4, 5 та п. 7 договору позики грошей від 24.11.2009 року передбачено, що повернення позиченої суми грошей повинно бути вчинено у місті Одесі у національній валюті України (гривні) у розмірі, що буде еквівалентно 38340 доларам США, за курсом, що буде встановлений за домовленістю сторін на день повернення позики. Повернення позиченої суми грошей повинно вчинятися щомісячно 24 числа кожного місяця, починаючи 24.11.2009 року, по 8032 гривні, що в еквівалентні, за домовленістю сторін, становить 945 доларів США, решту суми у розмірі - 229500 гривень, що в еквівалентні, за домовленістю сторін, становить 27000 доларів США - до 24.11.2010 року. Якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму, вказану в п.1 цього договору, то за неналежне виконання умов цього договору, він зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 3,5% від суми вказаної в п.1 цього договору.

Зазначений договір позики грошей було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 24 листопада 2009 року, зареєстровано в реєстрі за №4054.

У забезпечення виконання зобов'язань за договором позики грошей від 24.11.2009 року, 24 листопада 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір (без випуску заставної), відповідно до якого, іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем кожного і всіх його зобов'язань за договором позики грошей у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в договорі позики грошей, з усіма змінами і доповненнями до нього. Зокрема, іпотека за цим договором забезпечує виконання таких вимог іпотекодержателя: повернення позики, відшкодування збитків та витрат, викликаних порушенням договору позики грошей: в сумі заподіяних збитків та витрат.

Відповідно до пп. 2.1.1., 2.1.2. п. 2.1. договору іпотеки, предметом іпотеки за цим договором є квартира АДРЕСА_1, яка в цілому складається з двох житлових кімнат, житловою площею 26,2 кв.м., загальною площею 40,2 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.10.2009 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради згідно з розпорядженням від 30.10.2009 року №213436, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №19-25080, право власності на яку зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 12.11.2009 року в книзі 732пр-27, номер запису 598.

Вказаний договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 24 листопада 2009року, зареєстровано в реєстрі за №4055.

У подальшому, 21 травня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін №1 до договору позики грошей, посвідченого 24 листопада 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим № 4054, відповідно до якого, викладено пункт 1 договору позики у наступній редакції: позикодавець передала, а позичальник прийняла у власність грошову суму в розмірі 367114 гривень, що в еквівалентні, за домовленістю сторін, становить 44770 доларів США. Позичальник зобов'язується повернути позикодавцю в строк та на умовах, передбачених цим договором, позику в вищезазначеному розмірі.

Пункт 3 та пункт 5 договору позики викладено у наступній редакції: «Сторони домолися, що позичальник зобов'язаний повернути (погасити) суму грошових коштів, зазначену в п.1 цього договору, в повному обсязі до 21.11.2013року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення до цього договору повинні бути викладеними в письмовій формі та нотаріально посвідченими. Всі додаткові угоди щодо внесення змін та доповнень до цього договору складають його невід'ємну частину. Повернення позиченої суми грошей повинно вчинятися за наступним графіком: 21 числа кожного місяця, починаючи з 21.05.2013 року по 21.10.2013 року, по 10619 гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 1295 доларів США, а решту суми у розмірі 303400 гривень, що в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 37000 доларів США - до 21.11.2013року».

Крім того, 21 травня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін №1 до іпотечного договору, посвідченого 24 листопада 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №4055.

Судом також встановлено, що у зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов'язань за договором позики грошей від 24 листопада 2009 року та договором про внесення змін №1 до договору позики грошей від 24 листопада 2009 року, 13 червня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Н.Ю. з заявою, в якій просила приватного нотаріуса передати ОСОБА_2 заяву, згідно якої ОСОБА_4 просить ОСОБА_2 виконати умови вищевказаного договору позики грошей та, на протязі 90 днів з дня отримання цього повідомлення, повернути 777569 гривень 80 копійок, що в еквіваленті, за курсом, встановленим Національним банком України станом на 30.06.2015 року, становить 37000 доларів США, а також сплатити пеню, розмір якої передбачено п. 7 вищевказаного договору позики грошей з усіма змінами до нього та діючим законодавством України, остаточна сума якої буде уточнена на дату звернення стягнення.

Вказана заява була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 30 червня 2015 року, зареєстрована в реєстрі за №1706, та 30 червня 2015 року передана ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Н.Ю. від 30 червня 2016 року, зареєстровано в реєстрі №1419 (т.1 а.с. 93).

Зазначена заява була отримана особисто ОСОБА_2, з правовими наслідками якої ОСОБА_2 ознайомилась та погодилась з ними 01.07.2015 року, що підтверджується її підписом на заяві (т.1 а.с.136).

У зв'язку з тим, що зобов'язання за договором позики грошей від 24 листопада 2009 року та договором про внесення змін №1 до договору позики грошей від 21 травня 2013 року ОСОБА_2 виконані не були, ОСОБА_4 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо квартири АДРЕСА_1.

Так, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06 липня 2016 року №30338709 державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» було проведено державну реєстрацію прав власності, форма власності: приватна, на квартиру АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_4 (т.1 а.с.208).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, зокрема щодо відсутності документів та підстав для прийняття державним реєстратором рішення про перехід права власності за договором іпотеки до ОСОБА_4 та порушення вказаним рішенням прав малолітніх дітей, суду не надала.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 набула право власності на предмет іпотеки та зареєструвала його у встановленому законом порядку, про що свідчать відповідні витяги із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

З вказаним висновком суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави.

Статтею 589 ЦК України та статтею 20 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом України «Про іпотеку» передбачено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий(на підставі рішення суду), два позасудові - на підставі виконавчого напису нотаріуса та на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти),визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, підпункти 6.6.1.-6.6.3. пункту 6.6. укладеного між сторонами договору іпотеки від 24.11.2009року та договору про внесення змін №1 до іпотечного договору від 21 травня 2013року містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, а саме, що у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність, про що письмово повідомляє іпотекодавця. В зазначеному повідомленні має міститися: підстави звернення стягнення на предмет іпотеки, ціна, за якою предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя, суть та розмір основного зобов'язання або його частини, яке припиняється в результаті переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. У цьому випадку таке застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя та є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, у відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

П. 6.2. договору іпотеки та п. 6.3. договору про внесення змін №1 до іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки буде здійснюється одним з таких способів за вибором іпотекодержателя, зокрема шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору.

Щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 березня 2018 року у справі № 14-38цс18 дійшла наступного правового висновку.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Через порушення боржником ОСОБА_2 основного зобов'язання іпотекодержатель прийняв рішення про задоволення власних вимог за рахунок предмета іпотеки в позасудовий спосіб, а саме: в порядку передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку».

На виконання п. 6.8.2. договору іпотеки ОСОБА_4 звернулася до ПП «БРОКБІЗНЕСКОНСАЛТ» (сертифікат суб'єкту оціночної діяльності НОМЕР_3 від 27.08.15) за здійсненням оцінки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4.

Згідно звіту про незалежну оцінку майна ідентифікатор у базі ФДМУ 967002_14032016_00087, ринкова вартість квартири (без врахування ПДВ) станом на 15.03.2016 року становить 677820,00 гривень, або 26050,00 доларів США по курсу НБУ на дату оцінки 26,019961 грн., за 1 долар США (т.1 а.с.67-79).

ОСОБА_4, на виконання вимог п.6.2., п.п.6.8.1. договору іпотеки, та у порядку, встановленому ст. 84 Закону України «Про нотаріат», було складено, підписано та передано ОСОБА_2 заяву, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстрована в реєстрі за № 1706, яка є документом, що підтверджує безспірну заборгованість ОСОБА_2 як позичальника, встановлює прострочення виконання зобов'язання, а також містить письмову вимогу про усунення порушення. У заяві ОСОБА_4 зазначила стислий зміст порушених зобов'язань, вимогу про виконання порушеного зобов'язання у строк 90 днів з дня її отримання та попередження про прийняте ОСОБА_4 рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Зазначена заява була отримана особисто -ОСОБА_2, з правовими наслідками якої ОСОБА_2 ознайомилась та погодилась з ними 01.07.2015 року, що підтверджується її підписом на заяві(т.1, а.с. 136).

У зв'язку з тим, що зобов'язання за договором позики грошей від 24 листопада 2009 року та договором про внесення змін №1 до договору позики грошей від 21 травня 2013 року ОСОБА_2 виконані не були, ОСОБА_4 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо квартири АДРЕСА_1.

Так, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06 липня 2016 року №30338709 державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» було проведено державну реєстрацію прав власності, форма власності: приватна, на квартиру АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_4 (т.1 а.с.208).

Щодо посилань апелянта на відсутність в реєстраційній справі документів, на підставі яких реєстратором прийнято оскаржуване рішення, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.2 ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії та які підлягають поверненню заявнику, зберігаються у реєстраційній справі у формі електронних копій документів, виготовлених шляхом сканування під час проведення реєстраційних дій.

Крім того, після здійснення реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_4 реєстратором видано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав, в якій зазначено підстави виникнення права власності, а саме: договір про внесення змін №1 від 21.05.2013 року №1702, свідоцтво №1419 від 30.06.2016 року та договір іпотеки №4055 від 24.11.2009 року.

Таким чином ОСОБА_4 на підставі договору та згідно з нормою ст. 37 Закону України «Про іпотеку», зареєструвала та набула право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 40,2 кв.м., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна №62878111.

Щодо посилань апелянта на те, що правочини щодо іпотеки квартири АДРЕСА_1 взагалі не можуть застосовуватися, оскільки їх посвідчення (укладення) здійснено нотаріусом з порушенням прав малолітніх дітей - ОСОБА_6 (2001р.н.) та ОСОБА_7 (2010р.н.), які охороняються законом, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.4.1. договору іпотеки від 24.11.2009року та п.4.2. договору про внесення змін №1 до іпотечного договору від 21.05.2013року, при укладенні цього договору іпотекодавцем враховані інтереси дітей та інших членів сім'ї і осіб, які мають право користування даним предметом іпотеки (при їх наявності).

Відповідно до п.4.5. договору іпотеки від 24.11.2009року та п.4.6. договору про внесення змін №1 до іпотечного договору від 21.05.2013року, іпотекодавець цим підтверджує, що укладення цього договору не призведе до порушення будь-якого положення чинного законодавства України, а також порушення прав та обов'язків малолітніх, неповнолітніх або непрацездатних членів сім'ї іпотекодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні договору іпотеки від 24.11.2009 року ОСОБА_2 було надано довідку (виписку з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 09.11.2009 року № 2045 зі змісту якої вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1, яка передається в іпотеку, зареєстрована та проживає ОСОБА_2 з 14.04.1993року (т. 1 а.с. 35).

Разом з тим, з довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 15.12.2016 року №5016 вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_2 з 14.04.1993року, її неповнолітній син - ОСОБА_6, 2001року народження, з 23.03.2011року, та її малолітня донька - ОСОБА_7, 2010року народження, з 23.03.2011року (т.1 а.с.37).

ОСОБА_4, як іпотекодержатель не надавала своєї згоди на реєстрацію будь-яких фізичних чи юридичний осіб в квартирі, що є предметом іпотеки за вказаним договором іпотеки.

З огляду на те, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 була здійснена державним реєстратором з дотриманням усіх норм чинного законодавства України, тобто ОСОБА_4 стала власником вказаної квартири, суд вірно виходив з того, що позивачка за зустрічним позовом обґрунтовано та правомірно вимагає вселити її у квартиру АДРЕСА_1.

З урахуванням вищенаведеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» в особі державного реєстратора ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про вселення- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.04.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк