Справа №628/175/19
Провадження 2/628/344/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Цендра Н.В.,

за участю секретаря - Кравцової В.М.,

адвокатів - Маслій Т.В.,

-Пухтаєвич О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції в Харківській області про зменшення розміру аліментів та часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, з посиланням на ті обставини, що за рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 2005 року на утримання доньки ОСОБА_3 з нього було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини на користь ОСОБА_4

Позивач зазначив, що заборгованість по аліментам згідно виконавчого листа №2-1918 від 16.08.2005 року за період з 26.06.2005 р. по 01.11.2018 р., складає 77366,09 грн., загальний розмір сплачених аліментів становить 19950,00 грн. ОСОБА_1 , зазначає, що він не мав можливості своєчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов`язання зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що він та ОСОБА_6 уклали шлюб під час якого у ОСОБА_1 народився другий син.

В періоди з 17 жовтня 2016 року по 04 листопада 2016 року, з 23 лютого 2017 року по 02 березня 2017 року, з 25 жовтня 2017 року по 03 листопада 2017 року, з 02 січня 2018 року по 10 січня 2018 року, з 05 грудня 2018 року по 14 грудня 2018 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Куп`янська центральна міська лікарня», йому призначено постійне приймання ліків. А з 10 квітня 2018 року позивачу було встановлено III групу інвалідності на строк до 01 травня 2020 року, йому протипоказана важка фізична праця.

Дружина позивача ОСОБА_7 перебуває на «Д» обліку та також потребує лікування, має певні протипоказання у праці. В період з 19 червня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 22 січня 2018 року по 31 січня 2018 року їх малолітній син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачем та знаходиться на його утримані, перебував на стаціонарному лікування в КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1», в даний час знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря та у лікаря-окуліста. Отже, позивач вимушений значні кошти витрачати на обстеження та лікування.

На підставі викладеного позивач вважає, що зміна його матеріального та сімейного стану, погіршення стану здоров`я, наявність на його утримання іншої дитини, потреба у лікуванні, є правовими підставами для - зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 з 1/4 частини до 1/6 частини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; - часткового звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2018 року, в сумі 16 025,75 грн.

08 квітня 2019 року ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги додавши до позову вимогу про застосування до зустрічного позову ОСОБА_9 про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів спеціальну позовну давність в один рік та вимогу про зменшення суми неустойки за прострочення сплати аліментів за 4807 днів починаючи з 23 червня 2005 року по 01 листопада 2018 року визначену ОСОБА_2 в сумі 77366,00 грн.

04 лютого 2019 року ОСОБА_2 подала до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів посилаючись на те, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів, яка виникла з 23.06.2005 року і станом на 01 листопада 2018 року складає 77366, 09 грн. Тому є підстави для позовних вимог про стягнення пені за заборгованість по аліментам, так як тільки позивач ОСОБА_1 винний у виникненні заборгованості. ОСОБА_2 стверджує, що заборгованість ніколи не була погашена і весь час виконання рішення суду існувала та існує вже 13 років. На думку ОСОБА_1 позивач по первісному позову не надав суду докази існування у нього тяжкої хвороби або іншої обставини, яка б мала істотне значення, він отримує пенсію як інвалід 3 групи, працездатний та може заробити кошти для утримання дитини. На підставі викладеного ОСОБА_2 просить суд стягнути з ОСОБА_1 77366,00 грн. пені за прострочення сплати аліментів за 4807 днів, починаючи з 23 червня 2005 року по 01 листопада 2018 року.

У судовому засіданні позивач по первісному позову та його представник підтримали заявлені уточнені позовні вимоги та просили суд задовольнити їх уточнений позов у повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 Також у судовому засіданні позивач зазначив, що спочатку під час виконання рішення суду державний виконавець не вживав по відношенню до нього ніяких заходів та не змушував сплачувати заборгованість, а потім він не мав можливості сплачувати заборгованість так як на його утриманні знаходиться ще одна неповнолітня дитина, яка перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря та весь час в неї погіршується зір і вона потребує постійного лікування, крім того, він посилався на те, що він також має інвалідність ІІІ групи з 2016 року та перебував тривалий час на стаціонарному лікуванні, про що вже надав довідки під час звернення до суду з позовом. Також позивач зазначив, що він частково сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 але через важкий стан здоров`я його та його дружини він не міг повністю платити аліменти, тому просить суд зменшити призначений розмір аліментів та звільнити від заборгованості за аліментами у період його хвороби.

Представник відповідача по первісному позову ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала з приводу задоволення уточнених позовних вимог ОСОБА_1 та наполягала на задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 Також представник ОСОБА_2 зазначила, що не можна брати до уваги хворобу первісного позивача, як підставу для звільнення від сплати заборгованості по аліментам, адже дитина повинна отримувати матеріальну підтримку з боку батьків, а батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Невиконання рішення суду призвело до негативного матеріального становища неповнолітньої дитини, тому потрібно стягнути з позивача пеню за кожен день невиконання рішення суду щодо стягнення аліментів.

Представник третьої особи у судовому засіданні при вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши доводи учасників справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Позивач по первісному позову ОСОБА_1 являється рідним батьком неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 52).

16 серпня 2005 року рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 23 червня 2005 року та до повноліття дитини, що підтверджується ксерокопією рішення суду (а.с. 11).

21 серпня 2012 року позивач по первісному позову зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 12).

Під час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження (а.с. 13).

Позивач по первісному позову зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та має наступний склад сім`ї: дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 , що підтверджується ксерокопією довідки про склад сім`ї виданої старшим інспектором ВДР 12 жовтня 2018 року №12-13/1473 (а.с. 14).

З 17 жовтня 2016 року по 04 листопада 2016 року, з 23 лютого 2017 року по 02 березня 2017 року, з 25 жовтня 2017 року по 03 листопада 2017 року, з 02 січня 2018 року по 10 січня 2018 року , з 05 грудня 2018 року по 14 грудня 2018 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Куп`янська центральна міська лікарня», що підтверджується виписками із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого № 8268/1067, № 1554/185, № 1164/152, № б/н (а.с. 17-22).

10 квітня 2018 року позивачу ОСОБА_1 повторно було підтверджено III групу інвалідності на строк до 01 травня 2020 року, йому протипоказана важка фізична праця, робота у механізмів, що рухаються, рекомендовані дрібні слюсарні, легкі підсобні роботи, рекомендований «Д» нагляд кардіолога, консультація кардіохірурга, стаціонарне лікування, ЕКГ-моніторинг, санаторно-курортне лікування, що підтверджується довідкою до акті огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААА № 917283 (а.с. 23).

В період з 19 червня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 22 січня 2018 року по 31 січня 2018 року малолітній син позивача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарному лікування в КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1», в даний час знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря та у лікаря-окуліста, що підтверджується виписками із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого №10188, №1268 , довідкою амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 14 січня 2019 року (а.с. 24-27).

Дружина позивача ОСОБА_7 перебуває на «Д» обліку, має певні протипоказання у праці, що підтверджується довідкою №562 до протоколу ЛКК №86 від 26.07.2017 р., довідкою №157 до протоколу №30 від 14.03.2018 р. (а.с. 28-29).

Позивач ОСОБА_1 ніде не працює, підприємницьку діяльність не здійснює, останній запис в трудовій книжці зроблено 09 червня 2013 року про звільнення за власним бажанням. З травня 2017 року по вересень 2018 року ОСОБА_1 отримував державну соціальну допомогу інвалідам третьої групи, що підтверджується ксерокопією трудової книжки, відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та довідкою №1838 від 08.10.2018 року управління праці та соціального захисту населення (а.с. 15-16).

Сума заборгованості позивача ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2018 року складає - 16025,75 грн., за весь період стягнення аліментів заборгованість складає - 77366,09 грн., що підтверджується ксерокопією розрахунку заборгованості за аліментами, що стягуються на підставі рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01 серпня 2005 року (а.с. 30-32).

16 жовтня 2017 року в.о. начальника відділу ДВС направив на ім`я ОСОБА_1 лист про необхідність з`явитися до ДВС та надати докази сплати аліментів згідно виконавчого листа №21918 від 16 серпня 2005 року та декларацію про доходи (а.с. 53-54).

04 лютого 2019 року представник за довіреністю ОСОБА_2 адвокат Пухтаєвич О.О. склала розрахунок заборгованості пені по аліментам ОСОБА_1 згідно даного розрахунку загальний розмір заборгованості складає - 77366 грн., строк заборгованості з 23 червня 2005 року по 01 листопада 2018 року, тобто 4807 днів, розмір пені за один день - 1%, а саме - 774 грн., загальний розмір пені за весь час заборгованості складає - 774 х 4807 = 3720618 грн. у зв`язку з тим, що законом передбачено обмеження пені у розмірі не більше 100% від суми заборгованості, то розмір пені складає - 77366,00 грн. (а.с. 55).

Начальник управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради Харківської області надав довідки у яких відображено відомості про суму тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів призначеної та виплаченої ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 26 червня 2005 року по 01 листопада 2018 року. З вищевказаних відомостей вбачається, що ОСОБА_2 отримувала соціальну допомогу у 2018 році - 9468,00 грн., у 2017 році - 1818,50 грн. у період з 2016 року по 2005 рік ОСОБА_2 взагалі не отримувала соціальну допомогу (а.с. 80-94).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 48, 51, 52, 55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї , що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи громадянина захищаються судом.

Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, що утворилася з в період з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2018 року в сумі 16025,75 грн., суд виходить з положень ч.2 ст.197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Зазначені позивачем у позовній заяві та у судовому засіданні доводи - можуть розцінюватись судом як обставина, що має істотне значення для зменшення розміру аліментів, адже у вказаний позивачем період платник аліментів тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я, з 2016 року була встановлена інвалідність ІІІ групи, яка частково зменшила його працездатність, члени його родини, які знаходяться на його утриманні, а саме: ОСОБА_7 та син ОСОБА_7 також знаходилися на лікуванні та потребували значних матеріальних витрат на придбання медикаментів. У зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що заборгованість по аліментам за період з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2018 року виникла у зв`язку з хворобою позивача, а тому вважає позовні вимоги в частині звільнення від заборгованості по аліментам у розмірі 16025,75 грн. за період з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2018 року обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зменшення розміру аліментів з 1/4 частини з усіх видів доходів на 1/6 частину з усіх видів доходів, то судом встановлене наступне.

Відповідно до ст. ст. 48, 51, 52, 55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї , що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КЗпП України - обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статі, не поширюється на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%.

Ч. 4 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» є аналогічною ч. 3 ст. 128 КЗпП України стосовно не поширення обмежень на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Таким чином, враховуючи, що діти позивача в рівних частинах потребують матеріальної допомоги для задоволення всіх необхідних потреб на харчування, одяг та інші речі для належного розвитку і існування, та неповнолітня донька позивача, як і всі інші діти, потребує матеріального захисту для належного рівня розвитку і батько дитини повинен усвідомлювати даний факт і виконувати свої обов`язки, щодо забезпечення дитини належним рівнем існування та розвитку, беручи до уваги, що відповідно до діючого законодавства граничний розмір відрахувань із доходів ОСОБА_1 не являється перевищеним, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6, та вважає, що неможна надавати перевагу одній дитині, обмежуючи тим самим права іншої дитини, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги. Ухвалюючи таке рішення, суд виходить із рівності всіх перед законом та судом, з вимог діючого законодавства, та з метою захисту інтересів дитини.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 в цій частині є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Що стосується зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів, то судом встановлено наступне.

В силу ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Разом з тим, відповідно до правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Тому загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів розраховується судом наступним чином:

За червень 2005 р.: 48,72 (заборгованість по аліментам за червень 2005 р.) х 1% (пеня) х 5076 ( кількість днів прострочення сплати суми аліментів по день ухвалення рішення) = 2,473,03 грн.;

За липень 2005 р. : 212,22 х 1% х 5068 = 10755,31 грн.;

За серпень 2005 р. : 219,85 х 1% х 5037 = 11073,84 грн.;

За вересень 2005 р.: 215,30 х 1% х 5006 = 10777,92 грн.;

За жовтень 2005 р.: 237,47 х 1% х 4976 = 11816,51 грн.;

За листопад 2005 р.: 230,33 х 1% х 4945 = 11389,82 грн.;

За грудень 2005 р.: 252,10 х 1% х 4915 = 12390,72 грн.:

За січень 2006 р.: 245,31 х 1% х 4884 = 11980,94 грн.;

За лютий 2006 р.: 244,36 х 1% х 4853 = 11858,79 грн.;

За березень 2006 р.: 247,62 х 1% х 4825 = 11947,67 грн.;

За квітень 2006 р.: 250,74 х 1% х 4794 = 12020,48 грн.;

За травень 2006 р.: 261,83 х 1% х 4764 = 12473,58 грн.;

Пеня за період в один рік заборгованості становить: 10755,31+11073,84+10777,92+11816,51+11389,82+12390,72+11980,94+11858,79+11947,67+12020,48+12473,58 = 128485,58 грн.

Відповідно до ст. 196 СК України пеня не може бути більше 100 відсотків заборгованості по аліментам. Згідно розрахунку, заборгованість по аліментам становить 77366,09 грн. Разом з тим з зустрічної позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 пеню в розмірі 77366 грн. Враховуючи вимоги зустрічної позовної заяви, а також те, що розмір пені за один рік заборгованості в період з 23.06.2005 року по 31.05.2006 року значно перевищує загальну заборгованість по аліментам, суд не робить розрахунок пені за інші роки.

Крім того, в силу ч. 2 ст. 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

На підставі викладеного, враховуючи наявність на утриманні ОСОБА_1 малолітньої дитини та дружини ОСОБА_7 , які перебувають на «Д» обліку у сімейного лікаря та у лікаря-окуліста, що підтверджується виписками із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого та довідками амбулаторії загальної практики сімейної медицини, сам ОСОБА_1 має ІІІ групу інвалідності та для нього встановлені деякі обмеження щодо праці та він потребує реабілітаційного медичного обстеження і лікування, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, який просить ОСОБА_2 , та стягнути з ОСОБА_1 пеню по аліментам в розмірі 16 000 грн., тим самим частково задовольнивши зустрічний позов.

Стосовно посилань представника позивача ОСОБА_1 про застосування позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, то судом встановлено наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В силу ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пеня за несвоєчасну сплату аліментів має подвійну природу: з одного боку, вона виступає способом забезпечення виконання обов`язку щодо утримання дитини, а з другого - мірою відповідальності в разі невиконання чи неналежного виконання обов`язку.

Крім того, відповідно до ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі викладеного, відповідно до ст.20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст.196 СК України позовна давність не застосовується. Такий висновок також було зроблено в ухвалі Верховного Суду України від 15 червня 2011 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 30 листопада 2011 року та у ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 24 червня 2011 року.

В свою чергу, ст.8 СК визначає, що якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Право одержувача аліментів на стягнення пені за прострочення їх сплати передбачене ст. 196 СК України, а відтак вимоги ОСОБА_2 позовна давність застосуванню не підлягає.

У зв`язку з чим суд не застосовує до нарахованої пені за прострочку сплати аліментів спеціальний строк позовної давності.

Керуючись ст.ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції в Харківській області про зменшення розміру аліментів та часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами - задовольнити частково.

Частково звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами, розмір якої визначений міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №2-1918 від 16 серпня 2005 року виданого Куп`янським міськрайонним судом про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_12 , яка утворилась за період з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2018 року, в сумі 16 025,75 (шістнадцять тисяч двадцять п`ять) гривень 75 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код - НОМЕР_4 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 16000,00 грн.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. (п. 15, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23 травня 2019 року.

Суддя Куп`янського міськрайонного суду

Харківської області Н.В. Цендра