Дата документу 29.05.2019 Справа № 331/5539/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/5539/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/2072/19 Жукова О.Є.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Полякова О.З.

Крилової О.В.

За участю секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Штенгелова Олександра Володимировича на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: ОСОБА_2 , про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до АТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, посилаючись на те, що 28.10.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» укладено договір-заяву банківського строкового вкладу (депозиту) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті №313731/32920/370-14, згідно якого, Вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № НОМЕР_1 у сумі 16000 Євро на строк з 28.10.2014 року по 02.11.2015 року.

Згідно умов договору-заяви за час користування вкладом Банк нараховує і виплачує Вкладнику проценти за ставкою 13,25% річних.

Грошові кошти були внесені Вкладником до установи Банку в повному обсязі, згідно меморіального валютного ордеру №10667642 від 28.10.2014 року.

Під час дії договору банківського вкладу, 03.06.2015 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування грошових коштів, згідно якого ОСОБА_1 передав безоплатно у власність, а ОСОБА_2 прийняла у власність 8000 (вісім тисяч) Євро, які знаходяться на вкладному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я дарителя - ОСОБА_1 в ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», в іноземній валюті з усіма правами та обов`язками вкладника згідно договору-заяви №313731/32920/370-14 від 28.10.2014 року.

04.06.2015 року ОСОБА_1 особисто звернувся до відділення №5 філії «Запорізьке регіональне управління «ПАТ Банк Фінанси та Кредит» із письмовою заявою про здійснення перереєстрації вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) №313731/32920/370-14 на ім`я ОСОБА_2

Проте, співробітниками банку було відмовлено у прийнятті письмової заяви та без зазначення відповідних законних підстав, усно роз`яснено про неможливість здійснення перереєстрації вкладу, або ж інших дій, внаслідок яких, ОСОБА_2 була б визнана вкладником банку.

04.06.2015 року ОСОБА_1 направив письмову заяву за допомогою поштового зв`язку на офіційну адресу відділення №5 філії «Запорізьке регіональне управління «ПАТ Банк Фінанси та Кредит».

Зазначає, що права ОСОБА_1 , як споживача послуг ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» порушені, внаслідок перешкоджання його законному волевиявленню та здійсненню права власності.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати вкладником ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» за договором банківського строкового вкладу (депозиту) «Класік» в іноземній валюті № 313731/32920/370-14 від 28.10.2014 року ОСОБА_2 на суму 8 000 Євро.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Штенгелов О.В. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом невірно встановлена відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження відмови банка у перереєстрації банківського вкладу. Обставини, встановлені в судовому рішенні щодо процедури ліквідації банку не можуть бути підставою у відмові в задоволені позову, оскільки вимог вимоги про перереєстрацію банківського вкладу мали місце за пів року до прийняття рішення про проведення процедури ліквідації банку. Не враховано, що судом, письмові додатки та пояснення відповідача були долучені до матеріалів справи в порушення вимог ЦПК України, враховані при прийнятті рішення. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 28 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» укладено договір-заяву банківського строкового вкладу (депозиту) «Класік» № 313731/32920/370-14, строком 370 днів, в іноземній валюті. Відповідно до умов зазначеного договору, позивач (вкладник) вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № НОМЕР_1 у сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) Євро на строк з 28 жовтня 2014 року по 02 листопада 2015 року, зі сплатою вкладнику процентів за ставкою 13,25 % річних. Відповідно до меморіального валютного ордеру № 10667642 від 28 жовтня 2014 року грошові кошти були внесені позивачем в повному обсязі.

03 червня 2015 року, під час дії договору банківського вкладу, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування грошових коштів, згідно якого ОСОБА_1 передав безоплатно у власність, а ОСОБА_2 прийняла у власність 8 000 (вісім тисяч) Євро, які знаходяться на вкладному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я дарителя - ОСОБА_1 в ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», в іноземній валюті з усіма правами та обов`язками вкладника згідно договору-заяви № 313731/32920/370-14 від 28 жовтня 2014 року.

04 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відділення № 5 філії «Запорізьке регіональне управління «ПАТ Банк Фінанси та Кредит» із заявою про здійснення перереєстрації вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) № 313731/32920/370-14 на ім`я ОСОБА_2 на суму 8 000 Євро.

Банком вимоги зазначеної заяви виконані не були.

06 листопада 2015 року через Банк Агент Південний позивач отримав суму гарантованого відшкодування коштів за договором банківського вкладу - № 313731/32920/370-14 від 28 жовтня 2014 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200 000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позовні вимоги про визнання третьої особи вкладником є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, вкладні (депозитні) рахунки відкриваються на ім`я конкретної особи за умови надання відповідних документів. При цьому, вкладником вважається саме та особа, яка має відкритий на своє ім`я рахунок у банку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_4 .В. не може вважатися вкладником банку, а тому підстави для визнання її такою відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Із матеріалів справи вбачається, що після прийняття Правлінням Національного банку України 17 грудня 2015 року постанови № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» та прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора Банку»позивач отримав у встановленому законом порядку відшкодування коштів за його вкладом у розмірі 200 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, позивач на власний розсуд обрав банк з яким вирішив укласти договір банківського вкладу та погодився на умови, запропоновані банком.

Разом з тим, умовами договору-заяви про банківський вклад, укладеного сторонами, не передбачено права вкладника на перереєстрацію вкладу або його частини.

У зв`язку з викладеним колегія суддів приходить до висновку про відсутність порушень банком прав ОСОБА_1 як споживача через відмову в перереєстрації банківського вкладу на ім`я ОСОБА_2

Окрім того, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на порушення, на його думку, судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Законне, обґрунтоване, правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Штенгелова Олександра Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 29 травня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: О.З. Поляков

О.В. Крилова