ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4917/19 Справа № 195/1256/18 Суддя у 1-й інстанції - Скрипченко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" про захист прав споживача, зобов`язання поновити газопостачання,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (далі - ПАТ по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз") про захист прав споживача, зобов`язання поновити газопостачання, мотивуючи його тим, що вона є споживачем послуг, які до її домоволодіння надає ПАТ по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз", та 28 травня 2015 року газовим господарством був виявлений борг в розмірі 6.469 грн.20 коп. на показники лічильника 39094 м 3 та у зв`язку з чим вони зверталися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу, в якій борг було збільшено вже до 6.526 грн.70 коп.

Зазначала, що протягом останніх трьох років нею було спожито за рік не більше ніж 2.500 м3 газу, а тому вона, згідно встановлених тарифів на газ для населення, сплачувала 72,54 коп. за 1 куб.м.

Вказувала, що протягом січня-березня 2015 року нею було спожито 1700 м3 та сплачено за спожитий газ за показниками лічильника, в той час коли ПАТ по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" у своїй довідці про заборгованість за газ вказує станом на лютий 2015 року показники лічильника 37804 м 3, які на той час не відповідали дійсності.

Контрольне зняття показників лічильника газу наприкінці 2014 року та на початку 2015 року не проводилося. Провести звірку з підприємством по газопостачанню можливості не було.

Посилаючись на те, що їй спочатку неправомірно було нараховано заборгованість, та як наслідок цього, неправомірно було припинення газопостачання до її домоволодіння, а тому просила суд зобов`язати ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» підключити безкоштовно домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 , до мережі газопостачання та поновити надання послуг з газопостачання; зобов`язати ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» скасувати заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 6.526 грн.70 коп. за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритих на її ім`я в АДРЕСА_2 .

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги, зазначають, що усі оскаржувані позивачем дії були вчинені ними правомірно.

В судовому засіданні відповідачем було повідомлено про зміну 11 квітня 2019 року назви з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" на акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" та надано відповідну виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та копію Статуту.

Правом на надання відзиву позивач не скористалась.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повному обсязі не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання по АДРЕСА_2 .Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Станом на 03 червня 2015 року підприємством з газопостачання за позивачем було визначено заборгованість за природний газ на показання лічильника 39102 м3 в розмірі 6.526 грн.70 коп., що підтверджується довідкою про заборгованість.

03 червня 2015 року газопостачання позивачу припинено, що підтверджується актом на відключення газового обладнання.

В матеріалах справи міститься акт звірки взаєморозрахунків за спожитий природний газ від 01 січня 2015 року, без підпису абонента, з якого слідує, що відповідно до нарахувань та контролерських перевірок кількість природного газу спожитого у 2014 році складає 3119 м3 (показники лічильника на 31 грудня 2014 року 38148 м3).

З 01 січня 2015 року вартість одного кубічного метра природного газу становить 1,788 грн.

Поточна заборгованість становить 1.347 грн.66 коп.

В термін до 01 квітня 2015 року перерахунок за використаний в 2014 році природний газ становив в розмірі 1.727 грн.89 коп. (а.с. 25).

З наданого фінансового стану за рахунком НОМЕР_1 абонента ОСОБА_1 вбачається, що сума заборгованості за використаний природний газ станом на червень 2015 року становить 6.526 грн.70 коп., показання лічильника 39102 (а.с.27).

Позивачем на підтвердження оплати послуг з газопостачання надано відповідні квитанції.

Виходячи з діючих на той час тарифів на газ для населення позивач сплачувала 72,54 копійки за 1 м3, і станом на 3 грудня 2014 року показники лічильника становили 37400 м3.

Протягом січня-березня 2015 року позивачкою спожито 1700 м3, за які сплачено 26 лютого 2015 року 220 грн. за показники лічильника 37600 м3 та 1.870 грн.

У своїй довідці про заборгованість за газ підприємство з газопостачання вказало показники лічильника 37804 м3 станом на лютий 2015 року, які на той час відповідали дійсності.

28 травня 2015 року в результаті звірки з газопостачальним підприємством, було виявлено заборгованість.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що вони доведені та обґрунтовані, зазначив, що відключення відбулося з порушеннями, а заборгованість нарахована неправомірно.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволенні позовних вимог про скасувати заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 6.526 грн.70 коп. за особовим рахунком № НОМЕР_1 у зв`язку з наступним.

У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачений обов`язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку.

Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця ? надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно правил ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами закону, а одностороння відмова від їх виконання не допускається.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що власність зобов`язує. Вказаний конституційний принцип полягає, зокрема, у виконанні особою обов`язків по належному утриманню об`єкта її власності.

Згідно із положенням частини першої статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.162 ЖК України, власник повинен своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги на підставі затверджених у встановленому порядку тарифів.

Відносини між газопостачальним підприємством та фізичними особами споживачами газу регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 30 вересня 2015 № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1382/27827 (далі Правила).

Згідно п.2 розділу 3 Правил, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п.17 розділу 3 Правил, якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не може бути раніше ніж за три дні до дати отримання повідомлення. Постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ. Для цього постачальником має бути укладений з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. При необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ постачальник надсилає Оператору ГРМ відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення), копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача. У такому разі Оператор ГРМ відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює в установленому порядку припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача, після чого повідомляє про це постачальника.

Вказаний порядок передбачає можливість проведення відключення лише в разі належного вручення споживачеві попередження про припинення газопостачання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що акт звірки взаєморозрахунків, в якому зазначається про необхідність сплатити заборгованість, та у разі її несплати зазначається про відключення від газопостачання (а.с.84) та акт про відключення від газопостачання споживачем не підписано (а.с.55), а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення газопостачання, та доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляє.

Таким чином суд першої інстанції, оцінюючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов правильного висновку про передчасне припинення газопостачання до жилого будинку позивача, а саме до настання визначеного у повідомленні строку, та без надання відповідних роз`яснень чи здійснення перерахунку заборгованості за спожитий газ, з розміром якої позивач не згодна.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, у редакції чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року в справі №6-32цс13.

Колегія суддів звертає увагу на те, що довідка про заборгованість за газ, рахунок на оплату послуг в яких зазначена сума заборгованості, з якою не погоджується позивач, не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити заборгованість, що є різновидом претензії, а викладені позивачем доводи не дають підстав вважати, що обраний нею спосіб захисту відповідає закону, оскільки жодних її прав у даному випадку відповідачем порушено не булу, а відповідача не може бути змушено скасувати заборгованість в судовому порядку.

У зв`язку з наведеним колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта в частині саме зобов`язання скасувати заборгованість та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення в частині з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в частині зобов`язання ПАТ по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" скасувати заборгованість за спожитий природний газ .

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" задовольнити частково.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року в частині зобов`язання публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" скасувати заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 6.526 грн.70 коп. за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 скасувати і в цій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

В решті рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.