Справа № 185/3266/18
Провадження № 2/185/361/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 травня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В. О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., представника позивача Ілющенко А.А., представника відповідача Ткачова О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Павлоградська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай)

В С Т АНОВИВ

25 квітня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Павлоградська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай), яку 20 травня 2019 року уточнила, та відповідно до якого просила суд визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку(пай) в землях колективної власності колишнього КСП ім. Б. Хмельницького, с. Богданівна, Павлоградського району Дніпропетровської області в умовних кадастрових гектарах 8,79 га в умовних кадастрових гектарах на території Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, та судові витрати по справі залишити за позивачем.

В обґрунтування позову вона зазначила, що в період з 27.06.1970 року по 04.10.1996 року працювала в радгоспі ім. Б. Хмельницького, але її помилково не включили до списків членів КСП, які мали право на земельну частку (пай) та не видали відповідний сертифікат. Земельна частка (пай) необхідна їй для ведення господарської діяльності. Радянське господарство ім. Б. Хмельницького пройшло наступні шляхи реорганізації: 1) правонаступником радгоспу ім. Б. Хмельницького є колективне агропідприємство ім. Б. Хмельницького (дата перереєстрації 14.12.1992 р. № 341); 2) правонаступником КАП ім. Б. Хмельницького є Павлоградське районне комунальне сільськогосподарське підприємство ім. Б. Хмельницького (дата перереєстрації 05.09.2000 р., реєстраційна справа № 0010111); 3) правонаступником Павлоградського районного комунального сільськогосподарського підприємства є Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Б. Хмельницького (дата перереєстрації 18.01.2001 року). Державний акт на землю колективної власності КАП ім. Б. Хмельницького був виданий 14.02.1995 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 5. В списках, що додані до державного акту працівників КАП ім. Б. Хмельницького ОСОБА_1 знаходиться під № 128. Рішенням Арбітражного суду даний акт скасовано. Рішенням Павлоградського районного суду від 21.11.2001 року земельні сертифікати по КАП ім. Б. Хмельницького на земельну частку (пай) визнанні недійсними. Інший державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Б. Хмельницького видано 14.12.2001 року під № 20. В списках членів КСП ім. Б. Хмельницького, що додані до державного акту ОСОБА_1 безпідставно відсутня. Вважає, що вона, як член колективного сільськогосподарського підприємства, яка раніше працювала в ньому, безпідставно не включена до списку членів КСП ім. Б. Хмельницького. Розмір земельної ділянки (пая) КСП ім. Б. Хмельницького складає 8,79 умовних кадастрових гектар вартістю 275255,02 грн. КСП ім. Б. Хмельницького припинило своє існування, а також чинним законодавством не передбачено такої форми власності земель, як колективна, яка підлягала паюванню, а тому ОСОБА_1 , як особі, що не була внесена до нових списків прикладених до державного акту на право колективної власності КСП «ім Б. Хмельницького» Павлоградська районна державна адміністрація Дніпропетровської області запропонувала, для захисту своїх інтересів, звернутися до суду. Вона неодноразово зверталася до Богданівської сільської ради та Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з питання видачі сертифікату на право на земельну частку (пай), однак її запевняли, що в списках на отримання сертифікату на земельний пай її не було, і лише з відповіді Держгеокадастру від 20.04.2018 року їй стало відомо, що вона перебувала у списку робітників колективного агропромислового підприємства ім. Б. Хмельницького під № 128, а в процесі реорганізації безпідставно не була включена до нових списків, однак не знала цього тому своєчасно не звернулася до суду. 31.05.2018 року позивач знову звернулася до Богданівської сільської ради з проханням надати їй земельну частку(пай) але знову отримала відмову. Зазначає, що Богданівська сільська територіальна громада утворена шляхом добровільного об`єднання територіальних громад сіл Богданівна, Самарське, Шахтарське, Мерцалівка, Нова Дача, Кохівка, Нова Русь, Мар`ївка згідно рішення сесії Богданівської сільської ради від 27 липня 2015 року, а тому відповідачем у справі є Богданівська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області.

Справа за указаним позовом згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 квітня 2018 року передана для розгляду судді Палюх Т.Д.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Палюх Т.Д. від 14 червня 2018 року вищезазначену цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Справа за указаним позовом згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 вересня 2018 року передана для розгляду судді Головіну В.О., у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_2 у відставку.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Головіна В.О. від 05 вересня 2018 року вищезазначену цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, проте в судовому засіданні її представник позов підтримала у повному обсязі, просила його задовільнити.

Представник Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі на підставах викладених у відзиві на позов.

Представник Третьої особи - Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи містяться заяви від представника, відповідно до яких останній просив справу розглядати за їх відсутності.

Представник Третьої особи - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, проте на адресу суду від нього надійшло письмове пояснення, відповідно до якого він просив суд винести об`єктивне та законне рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, відзив на позов від представника Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, заяву від представника Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, письмові пояснення від представника Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів..

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного Кодексу України, Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Преамбулою ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв).

Статтею 1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають:

колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку;

громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом;

громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай);

громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 та ч. 5 ст. 25 Земельного Кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що сертифікати на право на земельну частку(пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. Х «Перехідні положення ЗК»). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що гр. ОСОБА_1 працювала з 27.06.1970 року по 13.12.1992 року в радгоспі ім. Б. Хмельницького, потім з 14.12.1992 року по 04.10.1996 року працювала в колективному агропідприємстві ім. Б. Хмельницького, що підтверджується копією трудової книжки(арк.с.8). Правонаступником радгоспу ім. Б. Хмельницького з 14.12.1992 року стало Колективне агропідприємство(скорочено КАП) ім. Б. Хмельницького, а правонаступником КАП ім. Б. Хмельницького з 05.09.2000 року стало Павлоградське районне комунальне сільськогосподарське підприємство ім. Б. Хмельницького, а правонаступником Павлоградського районного комунального сільськогосподарського підприємства ім. Б. Хмельницького з 18.01.2001 року стало Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Б. Хмельницького, що підтверджується копією відповіді з Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 4/10-294 від 08.02.2002 року(арк.с.9). Судом також встановлено, що Державний акт на землю колективної власності КАП ім. Б. Хмельницького був виданий 14.02.1995 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 5, ОСОБА_3 в списках, що додані до цього державного акту працівників КАП ім. Б. Хмельницького ОСОБА_4 Тетяна Миколаївна знаходиться під № 128. Рішенням Арбітражного суду даний акт був відмінений, оскільки згідно діючого на той час законодавства, господарство з даною формою господарювання не мало право на отримання земель у колективну власність. Рішенням Павлоградського районного суду від 21.11.2001 року земельні сертифікати по КАП ім. Б. Хмельницького на земельну частку (пай) визнанні недійсними, а отже і громадяни члени КАП ім. Б. Хмельницького не мали права на земельну частку(пай), оскільки відповідно до законодавства України паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснювалось після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. В процесі реорганізації було створено КСП «ім. Б. Хмельницького», якому згідно законодавства 14.12.2001 року було видано Державний акт на право колективної власності на землю, який був зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 20, до вищевказаного Державного акту були прикладені списки членів КСП «ім. Б. Хмельницького», які затверджені рішенням загальних зборів, однак гр. ОСОБА_1 в зазначених списках не числиться, що підтверджується копіями відповідей з Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 1646/4/19-12 від 19.07.2012 року(арк.с.10), та відповіді з ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 29-4-0.181-384/121-18 від 20.04.2018 року(арк.с.13).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки судом встановлено, що позивач на момент перетворення КАП ім. Б. Хмельницького в Павлоградське районне комунальне сільськогосподарське підприємство ім. Б. Хмельницького а саме з 05.09.2000 року, а останнє з 18.01.2001 року перетворилося у Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Б. Хмельницького, не надала доказів того, що вона була членом саме Павлоградського районного комунального сільськогосподарського підприємства ім. Б. Хмельницького та як наслідок і членом КСП ім. Б. Хмельницького, а тобто на момент видачі КСП «ім. Б. Хмельницького» Державного акту на право колективної власності на землю, який був зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 20 від 14.12.2001 року вона не надала доказів відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження того, що вона була, або є членом або пенсіонером саме КСП ім. Б. Хмельницького.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір покладається на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України суд

У Х В А Л И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Павлоградська районна державна адміністрація Дніпропетровської області (), Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області () про визнання права на земельну частку (пай) - відмовити.

Витрати на судовий збір в сумі 2752.80 гривень покласти на ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 30 травня 2019 року.

Суддя: В. О. Головін