Номер провадження: 22-ц/813/2991/19
Номер справи місцевого суду: 522/5854/17
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Шенцевої О.П. 10 липня 2017 року у м. Одеса, -

встановила:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди (а.с. 2-3).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що у провадженні слідчого управління прокуратури Одеської області перебувало кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000500 від 24 червня 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. ОСОБА_1 зазначав, що слідчим прокуратури області допущено бездіяльність, яка полягає у непроведенні процесуальних дій та неприйнятті процесуальних рішень. Позивач вважав, що бездіяльність слідчого прокуратури області встановлено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року, що і стало підставою для звернення до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено (а.с. 40-42).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що слідчим прокуратури Одеської області не було прийнято жодного заходу щодо виконання слідчим СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2015 року, що спричинило ОСОБА_1 моральну шкоду, яку останній оцінив у 3 000 гривень, та яка має бути стягнута з Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області(а.с. 45-46).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 травня 2016 року до прокуратури Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 щодо дій окремих співробітників Київського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області за фактом умисного невиконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2015 року у справі № 520/16880/15-к.

За результатами розгляду цієї заяви слідчим прокуратури області внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000500 від 24.06.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

11.07.2016 року позивач також звертався до прокуратури області щодо видачі копії витягу з ЄРДР за № 0000500 та призначення дати допиту. Вказане клопотання слідчим прокуратури області розглянуто та 18.08.2016 року за №17/1/2-3188-16 на адресу позивача направлено відповідь, до якої долучено копію витягу з ЄРДР.

Постановою слідчого прокуратури області від 25.11.2016 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000500 від 24.06.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Крім того, 06.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Одеської області з клопотанням, в якому просив вручити йому пам`ятку про процесуальні права і обов`язки, а також допити як потерпілого у кримінальному провадженні.

ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ прокуратури Одеської області, яка виразилась у не розгляді клопотання від 06.03.2017 року в рамках кримінального провадження № 0000500.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , слідчим суддею постановлено ухвалу від 23 березня 2017 року у справі № 522/4687/17, згідно з якою скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000500, розглянути в порядку ст.ст. 55 та 220 КПК України клопотання позивача від 06 березня 2017 року, про що повідомити останнього.

Твердження ОСОБА_1 щодо задоволення його позовних вимог з посиланням на постанову слідчого судді від 23 березня 2017 року, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи), вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, рішення суду, на яке посилається позивач, не є вироком суду, а тому не може бути застосовано як судове рішення, обставини якого, не підлягають доказуванню з урахуванням ст. 61 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи).

Суд також дійшов вірного висновку, що необґрунтованим є твердження позивача про бездіяльність слідчого прокуратури області, оскільки ухвала слідчого судді містить зазначення положень кримінального процесуального законодавства, констатацію обставини задоволення скарги позивача. Разом із цим, резолютивна частина ухвали містить лише вказівку щодо зобов`язання слідчого прокуратури області розглянути клопотання позивача.

Отже, ухвала слідчого судді не містить висновків про протиправність дій службових осіб прокуратури області, а тому не може бути підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Згідно із нормами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Проте, позивачем не наведено доказів, з яких вбачається, що прокуратурою області спричинено правопорушення, яке може слугувати підставою для стягнення на його користь моральної шкоди.

Фактами, з якими матеріальний закон пов`язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди (відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди») є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Таким чином, позивач має довести не лише протиправність поведінки відповідача, але й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що бездіяльність слідчого прокуратури області встановлено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року, та посилається на норми ст. 1174 ЦПК України, згідно з якою шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Проте, як вбачається з ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року, слідчим суддею не визнано неправомірними дії службової особи прокуратури області під час розгляду звернення позивача від 06 березня 2017 року.

Отже, позивачем не підтверджено доказами наявність моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини відповідача в її заподіянні, через що, відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно ст. 57 ЦК України(в редакції, що діяла на час розгліду справи), доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість вимог позивача, на підставі чого відмовив у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає необґрунтованим довід апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що слідчим прокуратури Одеської області не було прийнято жодного заходу щодо виконання слідчим СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2015 року, що спричинило ОСОБА_1 моральну шкоду, яку останній оцінив у 3 000 гривень, та яка має бути стягнута з Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Як вже вказувалось вище, згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року, слідчим суддею не було визнано неправомірними дії службової особи прокуратури області під час розгляду звернення позивача від 06 березня 2017 року.

Крім того, з матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається, чим саме обґрунтований визначений розмір позивачем шкоди у сумі 3 000 гривень, у чому саме полягало завдання моральної шкоди позивачу, якими доказами це підтверджується, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складений 16 травня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе