ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/377/18 Номер провадження 22-ц/814/175/19Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н.В. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

з секретарем судового засідання: Авраменко А.І.,

з участю:

представника відповідача - адвоката Ковтуна М.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 червня 2018 року, ухвалене у складі головуючого судді Нагорної Н.В. у залі суду в м.?Пирятин, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні, у?справі №?544/377/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

05 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що на підставі кредитного договору № б/н від 25.10.2013 відповідачу був наданий кредит у розмірі 6800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість в сумі 108284,34 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 6429,63 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 92172,46 грн., заборгованості за пенею та комісією 4049,66 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 5132,59 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати.

Заочним рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 червня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 104032 (сто чотири тисячі тридцять дві) гривні 19 копійок, яка складається з: 6429,63 грн - заборгованість по кредиту, 92172,46 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн - штраф (фіксована частина), 4930,10 грн - штраф (процентна складова), а також судові витрати в сумі 1692 (одна тисяча дев`яносто дві) гривні 81 копійку, а всього стягнуто 105725 (сто п`ять тисяч сімсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 червня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції його оскаржила в апеляційному порядку відповідач. В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати в частині стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 92172,46 грн - заборгованості по процентах за користування кредитом, 500 грн - штрафу (фіксована частина), 4930,10 грн - штрафу (процентна складова). Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з неї на користь банку заборгованість за відсотками у розмірі за ставкою 27,60 % з застосуванням наслідків спливу строків позовної давності, а в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої та процентної складової) - відмовити. Разом з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції відповідачем надано заяву про застосування строку позовної давності.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в порушення норм процесуального права, судом першої інстанції її не було належним чином повідомлено про розгляд справи. Крім того, зазначає, що позивачем надано невірний розрахунок заборгованості по кредитному договору, та безпідставно нараховано заборгованість по процентах в розмірі 92172,46 грн. Вказує на неправомірність застосування банком подвійної відповідальності за прострочення одного грошового зобов`язання, а саме нарахування пені та штрафів за прострочення виконання зобов`язання.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В судове засідання з`явився представник відповідача - адвокат Ковтун М.В. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Підстави відкладення апеляційного розгляду відсутні.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з підстав визначених п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України - невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частково задовольняючи позов ПАТ КБ «Приватбанк» місцевий суд виходив з того, що між сторонами виникли договірні правовідносини відповідно до ст. 1054 ЦК України. При цьому, позивач свої зобов`язання за укладеним між сторонами кредитним договором виконав належним чином. Відповідач допустила прострочення виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню в судовому порядку. При цьому, місцевий суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення пені та комісії, оскільки вони не можуть нараховуватися одним платежем внаслідок того, що їх поняття є різними за своєю правовою природою.

Колегія суддів в повній мірі не може погодитися з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 25 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до тарифів та умов відповідачу наданий кредитний ліміт в сумі 6800 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8-32).

При оформленні кредитної картки позичальник була ознайомлена і погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, що підтверджується її підписом на анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк» (а.с.7).

Умовами передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн і 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с.28).

Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання виконувала не у повному обсязі, передбачені умовами договору платежі вносила несвоєчасно, тому станом на 28.02.2018 утворилась заборгованість за договором в розмірі 108284,34 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 6429,63 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 92172,46 грн., заборгованості за пенею та комісією 4049,66 грн, штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 5132,59 грн. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок (а.с.5-6).

До апеляційної скарги відповідачем надано заяву про застосування строку позовної давності. Колегія суддів вважає, що вказана заява не підлягає оцінці апеляційним судом, виходячи з наступного.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 не заявляла про застосування строку позовної давності, отже дане питання не було предметом розгляду судом першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити дану заяву.

Одними із основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін (ст. 12 ЦПК України) та диспозитивність цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України , доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Права та обов`язки учасників справи та сторін закріплені статтями 43, 49 ЦПК України, серед яких є право заявляти клопотання в тому числі щодо подання доказів. Учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

В тому випадку, коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторона має право заяви клопотання про призначення експертизи або надати висновок експерта, який є доказом в розумінні ст. 76 ЦПК України.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, відповідачу роз`яснено право на звернення до суду з відповідним клопотанням про проведення судової економічної експертизи, оскільки для визначення правильності розрахунку заборгованості необхідні спеціальні знання у сфері, іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо (п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ковтуна М.В. про призначення судово-економічної експертизи. Призначено у даній справі судово-економічну експертизу та зупинено апеляційне провадження на час її проведення. 22 серпня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшла цивільна справа з експертної установи разом з висновком експерта.

З висновку № 290 судової економічної експертизи від 01 серпня 2019 року, складеного експертом Шейком О.М., вбачається, що наявний в матеріалах справи розрахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості ОСОБА_2 по сплаті заборгованості за кредитом, по сплаті процентів за користування кредитом та штрафів (процентна та фіксовані складові) не відповідає умовам укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитного договору № б/н від 25.10.2013 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором.

Встановити відповідність методу нарахування ПАТ КБ «ПриватБанк» процентів за користування кредитом та штрафів (процента та фіксована складова) за кредитним договором № б/н від 25.10.2013 року положенням цього кредитного договору та вимогам Положення про кредитування ПАТ КБ «ПриватБанк» (в редакції на час укладення кредитного договору від 25.10.2013 року) не представляється можливим.

Розрахункові первинні облікові документи, які підтверджують бухгалтерський облік по фінансових операціях не надавалися, тому визначити наявність чи відсутність заборгованості ОСОБА_2 по відсотках за користування кредитом та штрафів (процентна та фіксована складова) станом на 28.02.2018 року за кредитним договором № б/н від 25.10.2013 року не представляється можливим.

Розрахунковий розмір загальної заборгованості (без первинних облікових документів) при відсотковій ставці 27,6 % станом на 28.02.2018 року становить 12833,80 грн., в т.ч.: за основним кредитом - 6429,63 грн.; за відсотками - 6404,17 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ні при зверненні до суду, ні на вимогу експерта Банком не надано первинних облікових документів або їх копій.

Відповідач під час розгляду справи наполягає на тому, що при укладенні договору нею було погоджено відсоткову ставку за користування кредитом саме на рівні 27,6 %.

При цьому, експертом зроблено висновок, що розрахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості ОСОБА_2 по сплаті заборгованості за кредитом, по сплаті процентів за користування кредитом та штрафів (процентна та фіксовані складові) не відповідає умовам укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитного договору № б/н від 25.10.2013 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що розмір відсоткової ставки Банком безпідставно підвищений з 27,6% до 42%, а вказані зміни відбувалися без повідомлення боржника.

Позивачем не надано суду беззаперечних доказів того, що підвищення відсоткової ставки за користування кредитом відбулося за погодженням з боржником у встановленому законом порядку в момент її підвищення. Окрім того, позивачем не доведено, що про можливість такого підвищення в майбутньому боржник була належним чином повідомлена під час укладення договору..

Розмір заборгованості за відсотками за користування кредитним лімітом станом на 28.02.2018 року по відсотковій ставці 27,6 % обрахований в сумі 6404,17 грн., яка і підлягає стягненню на користь позивача.

Окрім того, колегія суддів вважає, що місцевий суд, вирішуючи спір по суті, прийшов до вірного висновку про відмову у стягненні нарахованої позивачем суми пені та комісії у розмірі 4049,66 грн., оскільки вони не можуть нараховуватися одним платежем внаслідок того, що їх поняття є різними за своєю правовою природою. Окрім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, умовами кредитного договору б/н від 25.10.2013, укладеного між сторонами по справі, а також Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку не передбачено умов щодо щомісячного нарахування банком пені та комісії у розмірі 50 грн чи 100 грн., як вбачається із наданого Банком розрахунку.

Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами апелянта про те, що одночасне стягнення пені та штрафів свідчить про подвійне покладення на сторону договору відповідальності, оскільки як вбачається з рішення суду судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення пені, яке в цій частині сторонами не оскаржується.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Таким чином, питання щодо відповідальності боржника у виді стягнення неустойки за порушення грошового зобов`язання повинно бути вирішено судом в разі встановлення факту порушення виниклого зобов`язання.

Що стосується одночасного стягнення судом першої інстанції двох видів штрафу за порушення грошового зобов`язання, колегія суддів вважає, що судом в даному випадку допущено порушення норм матеріального права, виходячи з наступного.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Стягнувши з відповідача штраф у фіксованому розмірі та у процентній складовій місцевий суд не врахував, що в даному випадку вбачається покладення на відповідача подвійної відповідальності за одне і те саме прострочення, тобто стягнення одночасно двох видів штрафів. Окрім того, нормами чинного законодавства не визначено виду штрафу у фіксованому розмірі.

З огляду на положення частини другої статті 549 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність стягнення з відповідача ОСОБА_2 фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн.

Що стосується розміру штрафу (процентна складова), колегія суддів вважає, що він підлягає стягненню з розрахунку заборгованості по тілу кредиту та процентів за користування кредитом, яка доведена в суді апеляційної інстанції, враховуючи висновки судової економічної експертизи.

Відповідно до Умов укладеного договору з врахуванням Тарифів за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань підлягає сплаті штраф в розмірі 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів.

Згідно з висновком судової економічної експертизи заборгованість за основним кредитом становить 6429,63 грн., заборгованість за відсотками - 6404,17 грн.

Таким чином штраф в розмірі 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів становить 641,69 грн. ((6429,63+6404,17)х5%=641,69).

За таких обставин, рішення місцевого суду підлягає скасуванню в частині задоволених місцевим судом позовних вимог з ухваленням нового рішення в цій частині про стягнення на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 13475,49 грн., яка складається з: 6429,63 грн. - заборгованості по основному боргу (тілу кредиту); 6404,17 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом; 641,69 грн. - штраф процентна складова (в розмірі 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів).

Відповідно до ст. 88 ч. 5 ЦПК України понесені судові витрати сторонами підлягають перерозподілу.

Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 108284,34 грн.

Колегія суддів прийшла до висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у загальному розмірі 13475,49 грн.

Таким чином пропорційність задоволених вимог становить 12,4% (13745,49х100:108284,34=12,4), а пропорційність вимог, в задоволенні яких відмовлено становить 87,6% (100-12,4=87,6).

Сторони у справі понесли наступні судові витрати.

Позивачем за позовну вимогу майнового характеру було сплачено судовий збір в сумі 1762 грн. (а.с.1).

Відповідачем сплачено судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 352,40 грн. (а.с.63а), за подання апеляційної скарги - 2539,25 грн. (а.с.106). Також понесено судові витрати за проведення судової економічної експертизи в сумі 8478 грн. (а.с.246) та витрати на професійну правничу допомогу - 8000 грн. (а.с.242). Оплата судових витрат підтверджується оригіналами квитанцій, які приєднані до матеріалів справи на зазначених вище аркушах. Загальний розмір понесених відповідачем судових витрат складає 19369,65 грн. (352,40+2539,25+8478+8000= 19369,65).

Оскільки, вимоги позивача задоволено на 12,4%, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 218,50 грн. (1762х12,4%=218,50).

Відповідачкою понесені судові витрати на загальну суму 19369,65 грн.

Оскільки, в задоволенні позовної вимоги майнового характеру відмовлено на 87,6%, то судовий збір на користь відповідачки підлягає стягненню з позивача в сумі 16967,81 грн. (19369,65х87,6%=16967,81).

В зв`язку з тим, що під час стягнення судових витрат на користь сторін пропорційно до задоволених і відмовлених в задоволенні вимог, як позивач, так і відповідач поєднують одночасно статус боржника і стягувача, то колегія суддів приходить до висновку, що слід стягнути понесені судові витрати з позивача на користь відповідача в сумі 16749,31 грн. (тобто різницю між 16967,81 грн., які підлягають стягненню на користь відповідача, та 218,50 грн., які підлягають стягненню на користь позивача).

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову (108284,34 грн.) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

За обставин викладених вище, постанова апеляційного суду в даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч.1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3, 4; 381; 382; 383; 384; 389 ч. 3 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовільнити частково.

Заочне рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 червня 2018 року в частині задоволених позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п: НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 жовтня 2013 року станом на 28.02.2018 року в розмірі 13475,49 грн. (тринадцять тисяч чотириста сімдесят п`ять гривень 49 копійок), яка складається з: 6429,63 грн. - заборгованості по основному боргу (тілу кредиту); 6404,17 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом; 641,69 грн. - штраф процентна складова.

В задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу (фіксована частина) в сумі 500 гривень - відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) на користь ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п: НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування понесених судових витрат 16749,31 грн. (шістнадцять тисяч сімсот сорок дев`ять гривень 31 копійка).

В іншій частині заочне рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 червня 2018 року про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення пені та комісії - залишити без змін.

Поновити виконання заочного рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 червня 2018 року в нескасованій частині.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Головуючий: (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) С.Б. Бутенко

(підпис) Г.Л. Карпушин

Згідно з оригіналом:

Суддя Полтавського

апеляційного суду С.А. Гальонкін