27.05.2019 Суддя Матвієвська Г. В..
Провадження № 2/644/351/19
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2019 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Матвієвської Г.В.,

за участі: секретаря судових засідань Онюшкіної О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 . - адвоката Сніжка П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

01.02.2016 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Матвієвської Г.В. заяву ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по справі, - задоволено.

01.02.2016 року направлено запити до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області на підставі ст. 122 ч.3 ЦПК України для отримання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідачів по справі. 11.02.2016 року до суду надійшли відповіді з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області.

12.02.2016 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.02.2016 року.

23.02.2016 року до суду надійшла апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.02.2016 року. 25.02.2016 року цивільну справу № 644/11323/15-ц направлено до Апеляційного суду Харківської області для розгляду апеляційної скарги.

20.04.2016 року ухвалою Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу відхилено, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.02.2016 року залишено без змін. 27.04.2016 року цивільна справа № 644/11323/15-ц надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з Апеляційного суду Харківської області, розгляд справи призначено на 31.05.2016 року.

31.05.2016 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою до суду всіх учасників справи до 26.06.2016 року.

17.06.2016 до суду надійшла апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.02.2016 року. 22.06.2016 року цивільну справу № 644/11323/15-ц направлено до Апеляційного суду Харківської області для розгляду апеляційної скарги. 24.06.2016 року ухвалою Апеляційного суду Харківської області відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

05.07.2016 року цивільна справа № 644/11323/15-ц надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з Апеляційного суду Харківської області, розгляд справи призначено на 26.07.2016 року.

26.07.2016 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою до суду всіх учасників справи до 17.08.2016 року.

11.10.2016 року в судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача про надання часу для надання додаткових доказів, розгляд справи призначено на 16.11.2016 року.

15.11.2016 року до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог.

21.12.2016 року в судовому засіданні суд ухвалою, постановленою на місці, постановив визнати явку позивача обов`язковою для надання особистих пояснень, на підставі ст. 169, ч. 1 п. 4 ЦПК України. Розгляд справи відкладено до 30.01.2017 р.

30.01.2017 року розгляд справи відкладено до 15.03.2017 року у зв`язку з неявкою до суду всіх учасників справи.

05.09.2017 року в судовому засіданні прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, оголошено перерву в судовому засіданні для направлення заяви про збільшення позовних вимог іншим учасникам справи (відповідачу ОСОБА_3 ) та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд на місці ухвалив: викликати позивача для особистих пояснень. Розгляд справи призначено на 19.10.2017 року.

25.06.2018 року представником позивача ОСОБА_2 . ОСОБА_4 до канцелярії Орджонікідзевського районного суду м. Харкова здано «уточнену» позовну заяву.

28.11.2018 року в судовому засіданні суд ухвалою, постановленою на місці, постановив визнати явку позивача обов`язковою відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України.

15.01.2019 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою до суду належним чином повідомленого позивача, явку якого раніш судом визнано обов`язковою, та його представників.

05.03.2019 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою до суду позивача, явку якого раніш судом визнано обов`язковою, та його представників.

В призначене на 05.04.2019 року судове засідання по вказаній справі позивач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, явку якого раніш судом визнано обов`язковою, та його представники не прибули, поважність причин неприбуття в судове засідання суду не повідомили.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою. Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України, серед інших, заходом процесуального примусу є штраф.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зокрема, ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Позивач ОСОБА_2 , будучи учасником вказаної справи, не виконує встановлених законом (ЦПК України) обов`язків учасника справи, а саме -ухиляється від вчинення дій, покладених на нього судом (з`явитися у судове засідання у цій справі), що є його обов`язком, й такі встановлені судом обставини стали підставою для застосування до нього заходу процесуального примусу, передбаченого ЦПК України, що зафіксовано журналами та протоколами судових засідань по вказаній справі, й таким видом процесуального примусу є: стягнення в дохід державного бюджету з ОСОБА_2 штрафу у сумі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 576 гривень 30 коп.

Судом відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 148 ЦПК України 05.04.2019 року постановлено застосувати до позивача ОСОБА_2 захід процесуального примусу (штраф) та стягнути в дохід державного бюджету України з ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , штраф у сумі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 576 гривень 30 коп. Ухвала набрала чинності.

Але і після застосованого заходу процесуального примусу позивач не виконує свого процесуального обов`язку прибути до суду для особистої участі в судовому засіданні.

Вкотре, в призначене на 27.05.2019 року судове засідання по вказаній справі, позивач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, явку якого раніш судом визнано обов`язковою, та його представники не прибули, поважність причин неприбуття в судове засідання суду не повідомили.

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З матеріалів справи не вбачається, що позивач ОСОБА_2 на протязі всього часу перебування справи в суді цікавився станом судового провадження.

Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ (пункт 56 рішення ЄСПЛ у справі «Аджич проти Хорватії» № 2 (№ 19601/16) - винятковість обставин, які можуть виправдовувати відмову від усного слухання у справі, що стосується "цивільного" права, по суті, зводиться до характеру питань, які вирішуються компетентним національним судом... Виняткові обставини існували у випадках, коли провадження стосувалося виключно правових або дуже технічних питань, або коли не було питань про достовірність або оскаржувані факти, які вимагали слухання, і суди могли б справедливо і обґрунтовано вирішити справу на основі подання сторін та інших письмових матеріалів), вимоги ефективності та економічності не можуть виправдати відсутність судового слухання, у якому мав надати свідчення та відповісти на запитання представника відповідача Трубчаніна А.П. позивач ОСОБА_2 , бо справа стосується не тільки правових та високотехнічних питань, а й існує недовіра відповідача ОСОБА_1 до документів позивача та суперечливі факти, які вимагають слухання. Тому суд не може справедливо і обґрунтовано вирішити справу на підставі поданих сторонами заяв та інших письмових матеріалів. Вищезазначених виняткових обставин у цій справі не було.

Також заява ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності, що ґрунтується на потребах ефективності та економії, є досить непереконливою у такій ситуації, що склалась в даній справі, коли суд вимагає явки позивача обов`язковою для проведення усних слухань навіть після того, як провадження вже тривало майже три роки.

Також метою усного слухання з обов`язковою явкою позивача є не тільки отримання свідчень від останнього. Усне слухання також є можливістю для сторін обмінюватися усними доводами, важливість яких не слід недооцінювати, а суд роз`яснюватиме не тільки певні фактичні, але й правові питання у прямому спілкуванні зі сторонами.

З цього ЄСПЛ у справі «Аджич проти Хорватії» № 2 (№ 19601/16) зробив висновок про те, що відмова від усного слухання не була виправданою в оскаржуваній справі, отже, було порушення ч. 1 статті 6 Конвенції.

Суд вважає, що неможливо відмовитися від заслуховування позивача ОСОБА_2 особисто, бо існують спірні обставини, за якими представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні не зміг надати чіткі та зрозумілі пояснення на питання представника відповідача ОСОБА_1 . Натомість, встановлення фактичних обставин та надання їм правової оцінки є обов`язком суду.

Враховуючи, що п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що суд може розглянути справу за відсутності учасника справи, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою, повторне неприбуття до суду позивача, явка якого у цій справі судом тричі визнана обов`язковою, відповідно до вимог ч. 5 ст. 223 ЦПК України має наслідком залишення його позовної заяви без розгляду.

Позивач ОСОБА_2 без поважних причин не прибув жодного разу в судове засідання після постановлення 12.12.2016 року, 05.09.2017 року, 28.11.2018 року судом ухвал про визнання його явки обов`язковою для надання особистих пояснень, та не повідомив про причини неявки. Згідно ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Ухвала (письмова після виходу з нарадчої кімнати або протокольна постановлена на місці) є видом судового рішення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України.

Таким чином, ухвала про визнання явки позивача ОСОБА_2 є обов`язковою до виконання за вищезазначеним конституційним положенням і жодна заява позивача або його представника, про розгляд справи за його відсутності не може скасувати визнаного судом обов`язку позивача особисто з`явитися у судове засідання. Неявка позивача перешкоджає подальшому розгляду справи, оскільки від нього вимагаються особисті пояснення, відповіді на питання представника відповідача ОСОБА_1 . для встановлення судом обставин, що мають значення для справи, у тому числі, але не виключно, про наявність оригіналів документів, фактичного розміру вимоги, за якою позивач просить звернути стягнення, конкретної вимоги до відповідача ОСОБА_3 та інших. Також особиста неявка позивача у судове засідання унеможливлює встановлення судом дійсності довіреності чи ордеру, виданого відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", на його представництво на час розгляду справи з огляду на те, що неможливо перевірити обставини, визначені п.п. 2 та 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України, тобто чи не припинено представництво внаслідок скасування позивачем довіреності або внаслідок можливої смерті позивача. Необхідність перевірки останньої обставини викликана поширенням інформації про смерть позивача, зокрема яка зазначена у інформаційному запиті Міжнародного видання «Європейська конвенція діє», отриманому в електронній формі Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 24.05.2019 року. Як свідчать матеріали справи, про проведення всіх судових засідань позивачу направлялись судові повістки на адресу його реєстрації, які були отримані, що вважається повідомленням позивача належним чином, але встановити, хто саме розписався у повідомленні про отримання судової повістки позивач особисто чи члени його сім`ї, неможливо. Жодного разу позивач не повідомив суд про причини неявки.

А тому суд приходить до висновку про наявність процесуальних підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, враховуючи, що належним чином повідомлений позивач ОСОБА_2 з 12.12.2016 року жодного разу не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення про причини неявки, та судом визнано, що його нез`явлення перешкоджає розгляду цієї справи, суд постановляє ухвалу про залишення його позову без розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257, 258, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_2 , що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу судді подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Г.В. Матвієвська