Дата документу 21.02.2019 Справа № 331/4915/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 331/4915/18Головуючий у 1-й інстанції Жукова О.Є. Повний текст рішення складено 21.11.2018 року
Пр. № 22-ц/807/877/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Запоріжгаз» про захист прав споживачів, визнання незаконним та скасування акту про порушення №199 від 11.06.2018 року

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-2), який в подальшому уточнила (а.с.43-45) та в якому просила: визнати незаконним та скасувати акт № 199 від 21.06.2018 про порушення; скасувати акт розрахунок необлікованого (донарахованого) об'єму (обсягу) природного газу і його вартості від 10.08.2018 р. на суму 39093,79 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що при проведенні експертизи лічильника, який був встановлений у належному їй будинку АДРЕСА_1, працівниками відповідача було здійснено втручання в роботу лічильника стороннім предметом (магнітом), через що безпідставно було проведено перерахунок обсягу природного газу та здійснено донарахування в сумі 39093,79 грн., та порушено її права як споживача.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 24) провадження у цій справі відкрито.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2018 року (а.с. 76-81) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у цій справі відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді заборони Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» вчиняти дії щодо припинення розподілу природного газу або інші дії, які обмежують користування системою газопостачання у житловому будинку АДРЕСА_1, застосовані ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2018 року у справі № 331/4915/18.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 85-89) просила рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 93).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 22 грудня 2018 року (а.с. 94), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 97).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст. ст. 3, 4, 11-13, 19, 259, 263, 265, 279 ЦПК України та виходив із необґрунтованості позовних вимог позивача у цій справі та відсутності підстав для їх задоволення, у тому чисіл в обраний позивачем у цій справі спосіб.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 березня 2014 року ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.4).

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона( постачальник) зобов'язана надавати іншій стороні (абоненту) енергетичні ресурси, а споживач (абонент) зобов'язаний сплачувати вартість прийнятих ресурсів та виконувати передбачений договором режим їх використання.

ПАТ «Запоріжгаз» здійснює діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу в межах ліцензійної території, зокрема , здійснює розподіл природного газу до будинку ОСОБА_2

Згідно з положеннями пунктів 4 та 7 глави 9 розділу X Кодексу газорозподільних систем (надалі Кодекс), Оператор ГРМ при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право, зокрема, оглядати комерційний ВОГ та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження ЗВТ, пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в ЗВТ, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

У разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про: пошкодження пломб; пошкодження ЗВТ (лічильника газу);наявність зміни параметрів параметризації обчислювача чи коректора об'єму газу;непрацездатність комерційного ВОГ чи його складових та/або його (їх) невідповідність умовам експлуатації чи узгодженій проектній документації або умовам договору;наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ; наявність несанкціонованого газопроводу; несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок чого перевищується діапазонобчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроївперевищує діапазон обчислення лічильником газу).

Пунктом 4 та 6 глави 6 розділу X Кодексу передбачено порядок експлуатації комерційного вузла обліку, а саме: за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування.

У разі виявлення позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових, пошкодження ЗВТ або пошкодження пломб чи захисних елементів власник (користувач), на території або у приміщенні якого встановлений комерційний ВОГ чи його складові, має терміново поінформувати про це Оператора ГРМ та за потреби вжити заходів для недопущення аварійної ситуації з урахуванням техніки безпеки.

Позаштатний режим роботи комерційного ВОГ, зокрема, включає:

витоки газу з елементів та конструкції комерційного ВОГ, у тому числі імпульсних ліній манометрів, датчиків тиску і температури тощо;

відсутність зміни показань лічильника газу (обчислювача або коректора об'єму газу), загальмованість або рух з ривками зчитувального механізму при фактичній витраті (споживанні) природного газу;

наявність сторонніх шумів та нехарактерних звуків при роботі лічильника газу чи іншого ЗВТ;

індикація або наявність повідомлень про порушення в роботі ЗВТ, в тому числі про необхідність зміни елементів живлення;

забруднення або відкладання осадів, потрапляння сторонніх предметів до внутрішньої порожнини вимірювального трубопроводу або лічильника газу чи на робочі поверхні первинних перетворювачів;

інші ознаки порушень вимог щодо експлуатації ЗВТ, які можуть вплинути на результати вимірювання.

11.06.2018 року ПАТ «Запоріжгаз» за участю споживача ОСОБА_3 було складено акт про порушення № 199 (а.с.11), яким було встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ за адресою: будинок АДРЕСА_1, порушення позаштатного режиму роботи лічильника, внаслідок чого, витрати природного газу лічильником не обліковувались. Показання лічильника на дату складання акту 01205,18 м2.

Актом № 0753 експертизи лічильника газу від 21.06.2018 року (а.с.10), складеним комісією ПАТ «Запоріжгаз», було встановлено, що «несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ не виявлено. Повірочна пломба, встановлена на лічильнику не порушена, відповідає встановленому зразку. ЗВТ працює в позаштатному режимі. Лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає заміні».

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції правильно не приймав в якості належного та допустимого доказу щодо підтвердження факту відсутності роботи лічильника в позаштатному режимі та неправомірності складання акту у цій справі показання свідка ОСОБА_3 (а.с.70), яка пояснила, що при проведенні експертизи на лічильник здійснювався вплив магнітом, оскільки зазначений свідок не є фахівцем в галузі метрології та стандартизації, та пояснення суду першої інстанції надала, виходячи з особистих уявлень про порядок проведення експертизи.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні в суді першої інстанції не підтримав клопотання про проведення експертизи, відповідні висновки експертів на спростування акту № 0753 експертизи лічильника газу, суду першої інстанції не надав.

Акт про порушення від 11.06.2018 року було розглянуто та затверджено 20.07.2018 року комісією ПАТ «Запоріжгаз» з розгляду актів про порушення . За наслідками розгляду акту складено акт-розрахунок необлікованого об'єму природного газу і його вартості від 10.08.2018 року, відповідно до якого нараховано 39093,79 грн. (а.с. 14).

Акт - розрахунок складений відповідно пункту 8 глави 3 розділу XI Кодексу ( в редакції чинній на час виявлення порушення) , згідно вимог якого у разі виявлення Оператором ГРМ пошкодження лічильника газу та/або його позаштатного режиму роботу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу лічильником газу не обліковується або обліковується некоректно (не в повному обсязі), та за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу визначення об'єму спожитого природного газу здійснюється, виходячи з 70 відсотків граничних об'ємів споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням терміну на його усунення.

ПАТ «Запоріжгаз» 14.08.2018 року надіслало ОСОБА_2 повідомлення про необхідність вжиття заходів для погашення заборгованості не облікованого об'єму природного газу (а.с.13).

Крім того, позивачу 21.08.2018 року було направлено повідомлення про припинення розподілу природного газу з 04.09.2018 року (а.с.22), однак припинення газопостачання до будинку позивача не здійснювалося.

Також судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачем 10.10.2018 року (тобто вже після звернення до суду) було направлено ПАТ «Запоріжгаз» вимогу про скасування акту - розрахунку необлікованого об'єму природного газу і його вартості від 10.08.2018 року (а.с.46), однак в листі відповідача від 29.10.2018 року (а.с.69) зазначено відсутність будь-яких порушень діючого законодавства з боку Товариства при проведенні розрахунку не облікованого об'єму природного газу.

При вищевикладених встановлених судом першої інстанції фактичних обставинах цієї справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_2 дійсно було здійснено порушення Кодексу газорозподільних систем, дії відповідача щодо складання акту та нарахування суми необлікованого об'єму природного газу, відповідають положенням Кодексу газорозподільних систем.

Ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газопостачальних систем регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 року (надалі Кодекс газорозподільних систем).

Згідно пункту 10 Кодексу газорозподільних систем відповідно до висновків комісії, зазначених в акті експертизи, проводяться відповідні подальші заходи, передбачені цим Кодексом.

Пунктом першим Глави ХІ Кодексу газорозподільних систем норми цього розділу щодо перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу споживачу, у тому числі побутовому споживачу, який уклав з Оператором ГРМ договір розподілу природного газу, а також несанкціонованому споживачу, який знаходиться на території ліцензованій діяльності Оператора ГРМ, застосовуються за наявності акта про порушення, складеного Оператором ГРМ відповідно до вимог цього розділу. Випадки, які потребують перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування об'ємів природного газу споживачу, що має договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, без наявності акта про порушення, визначені в розділах ІХ-Х цього Кодексу.

З викладених вище норм права вбачається, що оспорюваний позивачем акт ПАТ «Запоріжгаз» дійсно лише фіксує наявність порушення і став підставою для перерахунку (донарахування) природного газу споживачу. Вказаний акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом) під час вирішення іншого спору про перерахунок обсягу спожитого газу та відшкодування завданої шкоди.

Матеріали справи не містять доказів і сторони не заперечують, що ПАТ «Запоріжгаз» не заявляв вимог до ОСОБА_2 про перерахунок обсягу спожитого газу та відшкодування завданої шкоди, припинення розподілу природного газу до будинку споживача не здійснювалося.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача у цій справі, у тому числі в обраний позивачем у цій справі спосіб захисту, який не відповідає визначеним ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції правильно вважав, що в порушення вимог ст. 12 ЦПК України позовні вимоги ОСОБА_2 про скасування акту розрахунку (донарахованого) об'єму (обсягу) природного газу і його вартості від 10.08.2018 року на суму 39093,79 грн., належним чином не вмотивовані та не доведені. Позивач також не довів, які негативні наслідки настали для нього внаслідок направлення претензії від 14.08.2018 року про погашення вартості необлікованого об'єму природного газу, і яким чином були порушені його права та інтереси.

Крім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що згідно з частиною першою ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками Конституційного Суду України закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012).

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Події, які стали підставою для здійснення нарахування необлікованого об'єму природного газу та його вартості, мали місце 11 червня 2018 року, тобто до набрання чинності Постановою НКРЕКП № 691 від 12.07.2018 року «Про затвердження Змін до постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 та внесення змін до Типового договору розподілу природного газу», тому, з огляду на вищезазначені вимоги, суд першої інстанції правильно вважав, що ПАТ «Запоріжгаз» правомірно здійснив розрахунок з урахуванням положень Кодексу газорозподільних систем, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Також, суд першої інстанції прийшов правильного висновку про те, що згідно із вимог ч. 9 ст. 158 ЦПК України в разі відмови у задоволенні позову позивача у цій справі слід скасувати заходи забезпечення позову, раніше застосовані ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2018 року у цій справі (а.с.26).

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, викладену в її позові, яку вона вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_2, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_2 не надала суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_2

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема позивачем апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов'язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Крім того, встановлено що позивач ОСОБА_2 в силу вимог ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» була звільнена від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 21.02.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.