Єдиний унікальний номер 225/322/19 Номер провадження 22-ц/804/1265/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Соломахи Л.І., Агєєва О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 225/322/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, з апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13 березня 2019 року (суддя першої інстанції Скиба М.М.), -

В С Т А Н О В И В :

У січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Торецьквугілля» (далі - ДП «Торецьквугілля»), в якому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 15 000,00 гривень, завдану умовами праці на виробництві, що спричинили професійні захворювання.

З урахуванням наданих уточнень, позовні вимоги мотивовані тим, що з 18 лютого 2002 року він працював на ВП «Шахта «Північна» ДП «Торецьвугілля» в підземних умовах праці. З 05 листопада 2003 року звільнений у звязку з невідповідністю виконуваній праці внаслідок стану здоровя, що перешкоджає продовженню роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України. За час роботи на шахті він одержав профзахворювання: залишкові явища перенесеного перегріву легкого-середнього ступеню важкості у вигляді вегетативно-судинної дистанції по змішаному типу, токсична міокардо-дистрофія НІ.

26 червня 2018 року за результатами огляду Обласним центром МСЕК м. Краматорськ йому встановлено 30 % втрати працездатності безстроково та ІІІ групу інвалідності. Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 02 жовтня 2003 року № 291 встановлено, що причиною та обставинами, виниклих у нього профзахворювань, є наявність шкідливих умов праці. Після отримання інвалідності по профзахворюванню він відчуває моральні страждання, які полягають у порушенні його ритму і укладу життя. Відчуває себе неповноцінною людиною через підвищену нервозність, зявилось почуття страху за життя та здоровя, яке з кожним днем погіршується.

Враховуючи глибину, тяжкість і тривалість його моральних страждань, в рахунок відшкодування моральної шкоди позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 15 000,00 грн. (а.с. 2, 15).

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 13 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди задоволені частково.

Стягнуто з ДП «Торецьквугілля» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання професійного захворювання та стійкої втрати професійної працездатності 9 000 грн. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з засад розумності, справедливості, характеру і тривалості моральних страждань позивача та стану його здоровя, ступеню вини відповідача.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач ОСОБА_1, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13 березня 2019 року частково та змінити його, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до норм законодавства України, ст.ст. 1, 2 і 14 Конвенції про захист права людини і основоположних свобод, кожний має право на життя і соціальний захист, на забезпечення у разі втрати працездатності та відшкодування моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Зазначаючи розмір моральної шкоди 15 000 грн., позивач виходив з того, що втративши можливість працювати за професією був змушений шукати роботу не за спеціальністю та меншою заробітною платою. Моральну шкоду він розраховував саме в розмірі до отриманого ним доходу для нормального існування його та його родини. Визначаючи розмірі моральної шкоди 9 000 грн. суд безпідставно врахував думку відповідача про те, що згідно судової практики за останні два роки, стягнення моральної шкоди, завданої ДП «Торецьквугілля», розмір відшкодування моральної шкоди розраховувався, виходячи з 300 грн. за один відсоток втрати працездатності. Вважає, що такий розрахунок відшкодування є помилковим, оскільки судова практика у справах є різною, а з урахуванням росту інфляції за 20142019 роки, такий розрахунок відшкодування моральної шкоди не відповідає задоволенню мінімальних вимог постраждалого (а.с. 49-50).

Відповідачем ДП «Торецьквугілля» письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 28.03.2019 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач Мальований Ю.М., судді Соломаха Л.І., Агєєв О.В. (а.с. 59).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1, представник відповідача ДП «Торецьквугілля» не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 69, 70).

Позивач ОСОБА_1 та судові повістки-повідомлення про розгляд справи 15 травня 2019 року отримали 26 квітня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень

Позивачем ОСОБА_1 та представником відповідача ДП «Торецьквугілля» до апеляційного суду надано заяви про слухання справ у їх відсутність (а.с. 67, 73).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ДП «Торецьквугілля», явка яких у судове засідання обовязковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 18 лютого 2002 року позивач ОСОБА_1 працював у відповідача в підземних умовах праці на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 4-6).

Наказом № 213к від 14 листопада 2003 року ОСОБА_1 звільнений у звязку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню даної роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України.

За час роботи на шахті позивач одержав професійні захворювання: залишкові явища перенесеного перегріву легкого-середнього ступеню важкості у вигляді вегетативно-судинної дистонії по змішаному типу, токсична міокардо-дистрофія НІ, що підтверджується висновком Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань № 2328 від 17 жовтня 2003 року (а.с. 8).

Відповідно до Акту (форма П-4) розслідування професійного захворювання від 02 жовтня 2003 року, професійні захворювання у ОСОБА_1 виникли за обставин тривалої роботи на ділянках, де концентрація вугільного пилу до 272 мг/м.куб при ПДК 10 мг/м.куб, до 80% робочого часу. Температура повітря до 30 градусів при відносній вологості до 96 %, швидкості руху повітря 2,5 м/с (а.с. 10).

Згідно довідки серії 12 ААА № 066912 від 26 червня 2018 року Обласного центру медико-соціальної експертизи МСЕК м. Краматорськ та відповідно довідки Обласної медико-соціальної про патологічної експертної комісії серії АВ № 0869682 від 26 червня 2018 року, виданої Обласною профпатологічною медико-соціальною комісією м. Краматорськ, позивачу встановлено 30 % втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності (а.с. 7).

При вирішенні справи суд дійшов вірного висновку, що саме внаслідок шкідливих підземних умов праці у позивача ОСОБА_1 виникли професійні захворювання, що призвели до втрати ним 30 % професійної працездатності, чим йому завдано моральну шкоду.

При цьому суд першої інстанції посилався на ст. 237-1 КЗпП України, якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08 жовтня 2008 року обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події.

Таким чином, саме на відповідача покладено обов'язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому шкоди.

Посилаючись на ст. 23 ЦК України, суд зазначив, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Проаналізувавши докази у справі, суд дійшов вірного висновку, що ушкодження здоровя на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного стану життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував розяснення викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 № 4, в якому розяснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Позивач у відшкодування моральної шкоди просив стягнути з відповідача 15 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що суд правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами, дав їм належну оцінку і обґрунтовано частково задовольнив заявлений позов, стягнувши з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 9 000 грн. виходячи із засад розумності, справедливості, характеру і тривалості моральних страждань позивача, стан здоровя потерпілого, та ступеню вини відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір моральної шкоди підлягає одноразовому стягненню з відповідача у зазначеному розмірі. При цьому суд врахував, що ушкодження здоровя на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного стану життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги зводяться до повторного обґрунтування заявлених позовних вимог, які суд ретельно перевірив та висновки щодо розміру стягнення моральної шкоди належно мотивував.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на безпідставне врахування судом позиції відповідача з посиланням на практику стягнення моральної шкоди з розрахунку розміру 300 грн. за один відсоток втрати працездатності є безпідставним, оскільки при визначенні розміру моральної шкоди суд на це не посилався.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, позивач ОСОБА_1 має пільги по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Ціна позову у цій справі складає 15 000 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п/п 1 частини 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, виходячи з чого постанова суду апеляційної інстанції оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: Л.І. Соломаха

О.В. Агєєв

Повне судове рішення складено 15 травня 2019 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований