Справа № 570/2465/19
Номер провадження 6/570/60/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.

за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Ремовського С.В.,

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 . адвоката Столяра М.В.,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

представника служби у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації Рачкилюк М.В.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , служба у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з заявою про видачу обмежувального припису в якій просить: видати на строк 6 (шість) місяців обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , яким заборонити останньому наближатись на відстань НОМЕР_1 метрів до її місця проживання (Рівненська область, Рівненський район, село Обарів, вулиця Насікайла, АДРЕСА_1 ); про видачу обмежувального припису повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем її проживання для взяття ОСОБА_2 , на профілактичний облік.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.11.2010 її мати ОСОБА_3 одружилась із ОСОБА_2

Від спільного шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Від попереднього шлюбу ОСОБА_3 має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Подружжя разом з їхніми дітьми проживало однією сім`єю у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок належить ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності, яке виникло у неї 16.12.2013 на підставі договору дарування.

У 2019 році ОСОБА_3 стало відомо про систематичну подружню зраду ОСОБА_2 , а також про наявність у нього дитини від іншої жінки, яка була зачата та народжена у період шлюбу ОСОБА_3 і ОСОБА_2

Після з`ясування ОСОБА_3 факту подружньої зради ОСОБА_2 , останній добровільно покинув їх спільне місце проживання та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, під приводом побачень із дітьми, володіючи ключами від житлового будинку ОСОБА_2 . приходить у житло ОСОБА_3 , ОСОБА_7 розпочинає сварки з останньою з приводу наміру розірвати з ним шлюб.

Зокрема, в ході однієї із сварок ОСОБА_2 погрожував кинути ОСОБА_3 у домашній басейн, після чого біля воріт подвір`я повалив її на землю та почав душити. Коли заявник прибігла на допомогу матері, ОСОБА_2 залишив дружину лежати на землі та втік.

04 травня 2019 року, приблизно о 19 год.00 хв., перебуваючи у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , - заявниця почула, як хтось відчиняє вхідні двері будинку. Зайшовши в коридор, заявниця побачила, що до будинку увійшов ОСОБА_2 ..

На неодноразові її вимоги покинути житло, ОСОБА_2 здійснив по відношенню до неї насильницькі дії, які завдали їй фізичного болю і спричинили тілесні ушкодження, а саме - схопив її за обидві руки і почав сильно шарпати.

Вказаними діями ОСОБА_2 вчинив по відношенню до неї домашнє насильство, що є підставою для застосування вказаного в заяві заходу тимчасового обмеження прав кривдника шляхом винесення обмежувального припису.

В судовому засіданні заявник, представник заявника, заінтересована особа ОСОБА_3 та представник служби у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації заяву підтримали та просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник заперечували проти задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки вважають, що домашнього насильства в сім`ї не було.

Допитана в якості свідка неповнолітня ОСОБА_1 дала показання про те, що її мати ОСОБА_3 одружилась із ОСОБА_2 , від спільного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей.

Вони всі разом проживали однією сім`єю у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок її мати отримала в дарунок.

У 2019 році її матері стало відомо про систематичну подружню зраду ОСОБА_2 , а також про наявність у нього дитини від іншої жінки.

Після з`ясування ОСОБА_3 . факту подружньої зради ОСОБА_2 , останній добровільно покинув їх спільне місце проживання та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Час від часу, під приводом побачень із дітьми, володіючи ключами від житлового будинку ОСОБА_2 приходить у їх житло, ОСОБА_7 розпочинає сварки з її матір`ю.

В ході однієї із сварок ОСОБА_2 , біля воріт подвір`я, повалив її матір на землю та почав душити, при цьому погрожував вкинути останню в басейн. Коли вона прибігла на допомогу матері, ОСОБА_2 втік.

04 травня 2019 року, приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , - вона почула, як хтось відчиняє вхідні двері будинку, зайшовши в коридор, побачила, що до будинку має намір увійти ОСОБА_2 .. На неодноразові її вимоги покинути житло, ОСОБА_2 здійснив по відношенню до неї насильницькі дії, які завдали їй фізичного болю і спричинили тілесні ушкодження, а саме - схопивши її за обидві руки та сильно шарпнувши відштовхнув від вхідних дверей та пішов до ванної кімнати. Незважаючи на її вимоги покинути житло, перебуваючи у ванній кімнаті, він роздягнувся у її присутності до гола, після чого вона вийшла з ванної кімнати та зателефонувала матері, яка прийшла додому та викликала поліцію.

Її вітчим, ОСОБА_2 перед приїздом поліції покинув будинок та втік.

В результаті інциденту ОСОБА_2 заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді обширних гематом обох верхніх кінцівок.

В зв`язку із нанесенням їй тілесних ушкоджень вона звернулась із заявою до поліції та прокуратури.

Свідок ОСОБА_3 будучи допитаною в судовому засіданні повністю підтвердила показання ОСОБА_1 .

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_2 дав показання про те, що він та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі. Від спільного подружнього життя вони мають двох малолітніх дітей. Поряд з цим його дружина має двох дітей від першого шлюбу. Заявник, ОСОБА_8 є дочкою ОСОБА_9 від першого шлюбу.

Вони всі разом проживали однією сім`єю у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2019 році він покинув ОСОБА_10 та почав спільно проживати з іншою жінкою, від якої має дитину. На даний час проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Час від часу, маючи ключі від вищевказаного житлового будинку в с.Обарів, він приходив щоб зустрітись з своїми дітьми. Одного разу, прийшовши до дітей він зустрів ОСОБА_10 , яка вела себе досить агресивно наказала йому залишити територію будинку і подвір`я. Побачивши, що його дружина має намір взяти в руки сокиру він побіг з подвір`я. ОСОБА_11 , маючи намір наздогнати його, спіткнулась і впала на дворі. В цей час на подвір`я вийшла її дочка ОСОБА_8 і вони вдвох почали кричати на нього в зв`язку із чим він покинув повір`я вказаного будинку та поїхав додому.

Окрім цього, в травні 2019 року маючи намір помитись та зустрітись із своїми дітьми він приїхав до будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 , на його прохання, відкрила двері, однак не впускала його в середину будинку. Незважаючи на висловлену заборону, він протиснувся повз неї та зайшовши в будинок пішов в ванну кімнату.

Оскільки, ОСОБА_8 зайшовши у ванну кімнату за ним відмовлялась вийти з неї він роздягнувся наголо та почав митись в її присутності. Після цього, вона покинула ванну. Помившись пішов з будинку. Жодних тілесних ушкоджень він ОСОБА_12 не наносив, звідки вони з`явились пояснити не може.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків та повно і всебічно дослідивши матеріали справи, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.11.2010 ОСОБА_3 одружилась із ОСОБА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб від 04.11.2010, серія НОМЕР_2 .

Від спільного шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Від попереднього шлюбу ОСОБА_3 має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Подружжя разом з їхніми дітьми проживало однією сім`єю у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, яке виникло у неї 16.12.2013 на підставі договору дарування.

У 2019 році ОСОБА_2 , маючи стосунки з іншою жінкою, добровільно покинув вказане місце проживання та з того часу проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищевказані обставини не заперечуються та визнаються учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Наведені обставини в силу вимог ч. 2 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки не заперечуються та визнаються сторонами.

В квітні 2019 року ОСОБА_2 , за попереднім місцем проживання в с. Обарів АДРЕСА_1 , в присутності заявника вчинив фізичне насильство щодо її матері, ОСОБА_3 , а саме біля воріт подвір`я повалив її на землю та почав душити і погрожувати, що кине до басейну, побачивши заявника яка прибігла на допомогу матері припинив свої дії та втік. Вказані обставини підтверджуються показаннями допитаних в якості свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

04.05.2019, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_2 маючи намір ввійти в середину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , долаючи опір ОСОБА_1 , яка не пропускала його через вхідні двері, схопив останню за руки та відштовхнув від дверей, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді обширних гематом обох верхніх кінцівок. Ввійшовши всередину будинку ОСОБА_2 пішов до ванної кімнати де незважаючи на вимоги неповнолітньої падчерки ОСОБА_1 покинути будинок, в присутності останньої роздягнувся догола та вимусив її своїми діями покинути ванну кімнату. Вказані обставини підтверджуються показаннями допитаної в якості свідка ОСОБА_1 , випискою із медичної карти хворого від 04.05.2019 року та відеофайлом із записом подій 04.05.2019 року.

Наведене, свідчить про неодноразові випадки застосування ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника.

За приписами п. 3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Отже, в розумінні цієї норми Закону постраждалими від домашнього насильства є неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та її мати ОСОБА_3 .

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько), дитина (діти), вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

За змістом ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Дослідженням наданих заявником доказів, показів свідків встановлено, що доводи ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження, оскільки встановлено : наявність конфлікту між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , факт заподіяння тілесних ушкоджень, що мало наслідком звернення заявника із заявою про вчинене кримінального правопорушення до органів поліції та прокуратури, відсутність бажання примирення у постраждалих від домашнього насильства та ОСОБА_2 , а також відсутність ознак щирого каяття у останнього.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заявник, як жертва домашнього насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та приходить висновку, про наявність обґрунтованих ризиків можливого повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, а тому суд вважає заяву обґрунтованою та задовольняє її в частині видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 щодо заборони перебування у місці проживання заявника.

З урахуванням того, що у зв`язку зі зверненням ОСОБА_1 до органу досудового розслідування в порядку ст. 214 КПК України, зазначені нею обставини підлягають розслідуванню та перевірці в порядку кримінального судочинства у визначені чинним кримінальним процесуальним законодавством строки, суд вважає, що строк дії обмежувального припису слід визначити на підставі ст.350-6 ЦПК України в два місяці.

Є необґрунтованою також вимога заявника щодо заборони наближення ОСОБА_2 до місця проживання заявника менш ніж на 150 метрів, оскільки метою вжиття таких заходів є не створення особі кривднику додаткових незручностей, а запобігання можливим ризикам повторення домашнього насильства, а тому суд приходить висновку, що достатньою буде відстань у 50 метрів, яка запобігатиме особистому спілкуванню між заявником та її вітчимом.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що з метою запобігання ризиків повторного вчинення насильства у сім`ї слід видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким протягом 2 (двох) місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити останньому наближатись на відстань 50 (п`ятдесяти) метрів до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 В іншій частині вимоги заяви задоволенню не підлягають.

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , служба у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати на строк 2 (два) місяці обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 ), яким заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань 50 (п`ятдесяти) метрів до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт № НОМЕР_5 від 12.01.2017) за адресою: АДРЕСА_3 .

В іншій частині заява ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію повного рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не була вручена у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Штогун О.С.