Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 641/12282/15-ц

провадження № 61-12211 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Петрова Є.В.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2016 року у складі судді Григор`єва Б.П. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2017 року у складі суддів: Малінської С.М., Бровченка І.О., Карімової Л.В.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ »Альфа-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просило стягнути з відповідача на користь ПАТ`Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2014 року в розмірі 37170 грн 05 коп.

Позов мотивовано тим, що 08 серпня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 490922445, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 23090 грн 51 коп., а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем узятих на себе зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «Альфа-Банк» просило суд позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2016 року позовні вимоги ПАТ «Альфа - Банк» задоволено.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором № 490922445 в розмірі 37170 грн 05 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не виконував узятих на себе кредитних зобов`язань у строки визначені кредитним договором, тому позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» належить задовольнити.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати, а позовну заяву ПАТ «Альфа-Банк» залишити без розгляду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Комінтернівського районного суду м. Харкова вищезазначену цивільну справу № 641/12282/15-ц.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, на думку скаржника, не повно дослідили зібрані у справі докази та дійшли помилкових висновків про задоволення позову, не об`єктивно і упереджено вирішили спір.

Зокрема ОСОБА_1 , у касаційній скарзі указує на наявність між сторонами третейської угоди, укладеної відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про третейські суди» у вигляді третейського застереження у кредитному договорі № 490922445 від 08 серпня 2014 року, про розгляд і вирішення спорів, які виникають та можуть виникнути з питань виконання, зміни, розірвання кредитного договору, у Постійно діючому третейському суді при громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз», у зв`язку з чим позовні вимоги ПАТ »Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 490922445 від 08 серпня 2014 року не можуть бути розглянуті судом загальної юрисдикції.

Також відповідач указує на те, що ПАТ «Альфа-Банк» зверталось до зазначеного в третейській угоді третейського суду з указаними вище вимогами, які рішенням Постійно діючого третейського суду при громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29 квітня 2015 року задоволено у повному обсязі. Вказане рішення третейського суду дійсне, не скасоване та не оскаржене. Тому, на думку відповідача, наявність третейського рішення від 29 квітня 2015 року унеможливлює повторний розгляд та повторне стягнення заборгованості за указаним вище кредитним договором з одних і тих самих підстав.

З огляду на викладене ОСОБА_1 просить скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2016 року та ухвалуапеляційного суду Харківської області від 30 січня 2017 року та постановити ухвалу про залишення позову ПАТ «Альфа-Банк» без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК України (у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Доводи інших учасників справи

ПАТ «Альфа-Банк» направило до касаційного суду заперечення проти касаційної скарги ОСОБА_1 у якій банк указує на те, що рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2016 року та ухвалаапеляційного суду Харківської області від 30 січня 2017 року постановленні з додержанням норм матеріального і процесуального права, в той час як касаційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 08 серпня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 490922445.

За умовами указаного договору Банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 23090 грн 51 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 39,90 % річних та кінцевою датою повернення 11 серпня 2019 року.

Відповідно до пункту 2.4. Розділу № 1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику, шляхом перерахування грошових коштів у сумі кредиту, що вказана в пункті 2.1. розділу № 1 цього договору на рахунок клієнта № НОМЕР_1 , що відкритий позичальнику у ПАТ «Альфа-Банк», МФО № 300346, для зарахування коштів на повернення заборгованості за договором про відкриття кредитної карти.

Пунктом 2.5. Розділу № 1 кредитного договору встановлено, що рахунок для зарахування коштів спрямованих на повернення заборгованості за цим договором є рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ « Альфа-Банк».

Свої зобов`язання на кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 23090 грн 51 коп., що підтверджується випискою по особовим рахункам відповідача, а також меморіальним ордером № 483950 від 11 серпня 2014 року, з якого вбачається, що від платника ОСОБА_1 (Банк платника - ПАТ « Альфа-Банк»), рахунок № НОМЕР_3 на рахунок № НОМЕР_2 були перераховані кошти в сумі 23090 грн 51 коп., отримувачем яких є ОСОБА_1 (Банк отримувача - ПАТ «Альфа-Банк»). Крім того, у вказаному меморіальному ордері вказано призначення платежу: «Надання кредиту за кредитним договором № 490922445 від 08 серпня 2014 року, меморіальний ордер № 483951 від 11 серпня 2014 року, з якого вбачається, що від платника ОСОБА_1 ( Банк платника - ПАТ « Альфа-Банк»), рахунок № НОМЕР_2 на рахунок № НОМЕР_2 були перераховані кошти в сумі 23090,51 грн., отримувачем яких є Транзрахунок- видача кредиту на БПК, крім того, у вказаному меморіальному ордері вказано призначення платежу: Перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитним договором № 490922445 від 08 серпня 2014 року.

Відповідно до пункту 2.6 Розділу № 1 кредитного договору порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за договором: платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за договором здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до договору та його невід`ємною частиною.

Згідно пункту 4 Розділу № 1 кредитного договору позичальник зобов`язується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом №1 договору та/або інших платежів за договором, сплатити банку штраф у розмірі 50 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Всі інші умови сплати штрафних санкцій за договором, визначені сторонами у Розділі № 2 договору.

Згідно пункту 5 Розділу № 2 договору, у день укладення кредитного договору Банк відкриває позичальнику рахунок у ПАТ «Альфа-Банк» МФО 300346 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за Договором (суми кредиту та нарахованих процентів, штрафів, можливих збитків, комісій та інших платежів за договором), а також сум страхових виплат за договором страхування у разі настання страхового випадку ( за умови укладання відповідного договору страхування).

Згідно з пункту 8 Розділу № 2 договору, днем надання кредиту вважається день списання кредитних коштів з позичкового рахунку Банку з метою їх подальшого зарахування на рахунки, реквізити яких визначені Розділом № 1 цього договору.

В результаті неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору та станом на 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 490922445 від 08 серпня 2014 року в загальному розмірі 37170 грн 05 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 23090 грн 51 коп.; заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 11679 грн 54 коп. та штрафу в розмірі 2400 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2016 року та ухвалаапеляційного суду Харківської області від 30 січня 2017 року постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Обґрунтовуючи касаційну скаргу ОСОБА_1 указує на те, що у пункті 23 розділу № 2 кредитного договору міститься третейське застереження, за змістом якого спори, що виникають та можуть виникнути з питань виконання, зміни, розірвання кредитного договору, розглядаються у Постійно діючому третейському суді при громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз», у зв`язку з чим позовні вимоги ПАТ »Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 490922445 від 08 серпня 2014 року не можуть бути розглянуті судом загальної юрисдикції на підставі пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК України (у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення третейського суду і від відповідача надійшли до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору у суді.

Згідно статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

За пунктом 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 Закону доповнено пунктом 14 відповідно до Закону № 2983-VI від 03 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4. щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цьогоЗакону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Враховуючи викладене, спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку і спір виник щодо заборгованості за кредитом, то така справа не підвідомча третейському суду в силу положень пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди».

За таких обставин підстави для залишення позовної заяви ПАТ «Альфа-Банк» без розгляду відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що наявність третейського рішення Постійно діючого третейського суду при громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29 квітня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 490922445 від 08 серпня 2014 року унеможливлює повторний розгляд та повторне стягнення заборгованості за указаним вище кредитним договором спростовуються обґрунтованими висновками суду апеляційної інстанції.

Водночас касаційна скарга не містить доводів щодо оскарження судових рішень в частині позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, тому в силу положень частини першої статті 400 ЦПК України оскаржувані судові рішення в цій частині не переглядались.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно із частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2016 року та ухвалуапеляційного суду Харківської області від 30 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С.Ю. Мартєв

Є. В. Петров