КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/6920/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Журби С.О.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 30 січня 2019 року у складі судді у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фаворит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року позивач - ОСББ «Фаворит» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожиті комунальні послуги по утриманню гаражного боксу за період від 01.01.2014 року до 01.10.2017 року з урахуванням інфляційного нарахування та 3% річних у розмірі 12 471 грн. 50 коп.; судовий збір у розмірі 1 600 грн., витрати на правову допомогу за складання заяви про видачу судового наказу, складання позовної заяви та участь в судовому засіданні у розмірі 4 890 грн. 30 коп.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач є власником гаражного боксу НОМЕР_1 площею 17,3 кв. м. , що знаходиться в підземно-наземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_3.

Обслуговування та утримання гаражних боксів, що знаходяться в підземно-наземному паркінгу за вказаною адресою здійснює позивач ОСББ «ФАВОРИТ» на підставі відповідних договорів з виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг.

Відповідач як власник гаражного боксу щоденно та щомісячно отримує комунальні послуги по утриманню боксу у належному стані, а тому у нього виникає обов`язок своєчасно сплачувати платежі у рахунок покриття витрат на експлуатацію та утримання гаражного боксу.

Проте, ОСОБА_1 своєчасно та у повному обсязі не сплачував і не сплачує надані йому комунальні послуги по утриманню гаражного боксу, та станом на 01.10.2017 року має заборгованість по платежам у розмірі 9 360 грн., а також - 2 651 грн. 87 коп. інфляційного нарахування і 459 грн. 63 коп. - 3% річних.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 30 січня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Фаворит» заборгованість за спожиті комунальні послуги по утриманню гаражного боксу за період від 29.05.2014 року до 01.10.2017 року у розмірі 8 840 грн., 3% річних у розмірі 454 грн. 77 коп.; інфляційні нарахування у розмірі 2 599 грн. 61 коп., судовий збір у розмірі 1 600 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1 740 грн. 70 коп.

У частині інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що поведінка сторін свідчить про фактичне укладення ними договору про надання комунальних послуг по утриманню гаражного боксу відповідача, оскільки послуги позивачем надаються, а відповідач ними користується та жодних претензій з цього питання до позивача не заявляв.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником гаражного боксу НОМЕР_1 площею 17,3 кв.м., що знаходиться в підземно-наземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до свідоцтва про право власності від 07.09.2005 року.

Обслуговування та утримання гаражних боксів, що знаходяться за вказаною адресою, здійснює позивач ОСББ «ФАВОРИТ» на підставі відповідних договорів з виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг.

Згідно з п.1.1 Статуту ОСББ «ФАВОРИТ», затвердженого загальними зборами ОСББ, діяльність об`єднання поширюється на весь житловий комплекс будинків №12-Є, Ж та підземно-наземний (№12М) по проспекту Г. Сталінграда.

Підземно-надземний паркінг об`єднання є структурним підрозділом об`єднання. Паркінг не має статусу юридичної особи (п.12.1 Статуту).

Загальні збори членів об`єднання за поданням правління об`єднання окремо затверджують для паркінгу розміри внесків і платежів членами паркінгу на утримання, обслуговування та оплату комунальних послуг паркінгу, розміри відрахувань до ремонтного, резервного фонду і спеціальних фондів паркінгу, річний кошторис надходжень та витрат з розділом по кварталах. Зазначені вище кошти правління об`єднання акумулює на поточному рахунку і використовує тільки за призначенням (п.12.3.2 Статуту).

Як вбачається з п.1.3 Статуту, об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами об`єднання.

Завданням та предметом діяльності ОСББ є належне утримання будинку та прибудинкової території комплексу, забезпечення сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (п.2.2 Статуту).

Крім того, відповідно до Інструкції автопаркінгу ОСББ «ФАВОРИТ» паркінг не має статусу юридичної особи (п.1.2). Утримання паркінгу здійснюється виключно за рахунок коштів членів об`єднання - власників гаражних боксів. Загальні збори членів об`єднання за поданням правління об`єднання окремо затверджують для паркінгу розміри внесків і платежі членами паркінгу.

За п.2.3 Статуту ОСББ має право, зокрема, встановлювати розміри платежів, внесків членів об`єднання.

Згідно з п.4.5 Статуту до виключної компетенції загальних зборів членів об`єднання належить, зокрема, затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Такі обставини встановлені рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15.09.2014 року у справі за позовом ОСББ «Фаворит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги по утриманню гаражного боксу НОМЕР_1 в підземно-наземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_3 за період від 01.01.2006 року до 01.01.2014 року, що набрало законної сили та в подальшому було виконано (а.с.20-22).

Вищезазначеним рішенням були встановлені і не потребують доказуванню ті обставини, що ОСОБА_1 користується гаражним боксом НОМЕР_1 та отримує житлово-комунальні послуги і послуги на утримання боксу. Між сторонами не укладено договір про надання житлово-комунальних послуг та утримання прибудинкової території (а.с.20-22).

Протоколом №5 загальних зборів членів ОСББ «Фаворит» в підземно-наземному паркінгу від 11 травня 2011 року постановлено, що щомісячний внесок на утримання паркінгу становить 135 грн. (а.с.32).

Протоколом №6 загальних зборів членів ОСББ «Фаворит» в підземно-наземному паркінгу від 01 липня 2015 року постановлено, що щомісячний внесок на утримання паркінгу від липня 2015 року становить 260 грн. (а.с.33).

Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

За ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю для настання відповідних правових наслідків.

Згідно зі ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Як вірно було зазначено судом першої інстанції, з матеріалів справи вбачається, що поведінка сторін свідчить про фактичне укладення ними договору про надання комунальних послуг по утриманню гаражного боксу відповідача, оскільки послуги позивачем надаються, а відповідач ними користується та жодних претензій з цього питання до позивача не заявляв.

Відповідно доч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Отже відносини, що склалися на підставі Статуту між позивачем і відповідачем, породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно з матеріалами справи, у спірний період відповідач не укладав самостійно договори з постачальниками житлово-комунальних послуг для себе особисто, і судом встановлено, що єдиним постачальником комунальних послуг по утриманню гаражного боксу № 89 в підземно-наземному паркінгу за адресою: місто Київ, проспект Г. Сталінграда, будинок №12-М є саме позивач.

Як передбачено п.5 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції в період виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що внаслідок неналежної сплати грошових коштів відповідачем за утримання паркомісця у нього перед позивачем виникла заборгованість за період від 01.01.2014 до 01.10.2017 в сумі 9 360 грн.

Затрати підтверджені наявністю договорів (а.с.15), а саме, договорів №5369 та №07-5369 між Міським медично-виробничим підприємством «профілактична дезінфекція» та ОСББ «Фаворит» (а.с.83 - 84), договору №ПМК-337/7 про надання послуг з технічного обслуговування від 2 січня 2015 року, укладеного між ТОВ «Проектно-монтажна компанія «Ай.Бі.Тек» та ОСББ «Фаворит» (а.с.85-88), договору №Щ-172 від липня 2005 року між ОССББ «Фаворит» та «Інжиниринговий центр І. В.ТЕКС» на технічне обслуговування автоматичної установки пожежної сигналізації, аерозольного пожежогасіння та системи оповіщення про пожежу (а.с.89-90), договору №2-30242 від 2 лютого 2006 року на постачання теплової енергії у гарячій воді, укладеного між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» та ОСББ «Фаворит» (а.с.91-94), договору №04786/4-05 від 31 серпня 2004 року та поставку питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, укладеного між ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» та ОСББ «Фаворит» (а.с.95, 96), договору №43-0027 від 16 червня 2005 року про розрахунок АК «Київобленерго» з житлово-експлуатаційними організаціями за обслуговування внутрішньо будинкових систем електропостачання2, укладеного між СВП «Енергозбут Київенерго» та ОСББ «Фаворит» (а.с.97, 98), договору №114-ПО від 12 травня 2009 року (а.с.99, 100) та акту до нього (а.с.101) на встановлення системи тривожної сигналізації, укладеного між ОСББ «Фаворит» та Приватним підприємством «КомСервіс-Безпека», договору №886-Ж від 01 червня 2007 року (а.с.102, 103), укладеного між ТОВ «Фірма Володар-Рос» та ОСББ «Фаворит», договору №2 від 23 грудня 2010 року на відшкодування послуг по очищенню внутрішньо квартальних проїздів від снігу (а.с.104), укладеного між Комунальним підприємством «Житлосервіс», «Приозерне» Оболонського району в місті Києві та ОСББ «Фаворит».

Зазначені договори підтверджують факти надання таких послуг і ці факти не було спростовано іншою стороною - відповідачем у справі.

Більше того, суть заперечень відповідача зводиться не до того, що такі послуги не надавалися, а до того, що він ними не користується.

В той же час дана обставина не спростовує здійснення позивачем (ОСББ «Фаворит») утримання гаражних боксів (освітлення, опалення, прибирання, охорона, тощо).

За статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Додатково через несплату заборгованості за спожиті комунальні послуги у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за період від 01.01.2014 року до 01.10.2017 року з інфляційних втрат у розмірі 2 651 грн. 87 коп. та 3% річних у розмірі 459 грн. 63 коп.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначено судом у рішенні : «Верховний Суд у своїй постанові від 23.05.2018 по справі №61-13753св18 дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач».

Судовий наказ відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України 2004 року є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Так як судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, то подання стягувачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Так, 29 травня 2017 року задоволено заяву ОСББ «Фаворит» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті комунальні послуги по утриманню гаражного боксу НОМЕР_1 в підземно-наземному паркінгу у АДРЕСА_3 , за період від 01.01.2014 року до 01.05.2017 року з урахуванням інфляційного нарахування та 3% річних у розмірі 10 682 грн. 58 коп., 800 грн. судового збору та 1 470 грн. 30 коп. витрат на правову допомогу.

У подальшому ухвалою від 20 вересня 2017 року зазначений наказ скасовано у зв`язку з нарахуванням заборгованості за межами строків позовної давності.

Оскільки 29 травня 2017 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті комунальні послуги по утриманню гаражного боксу НОМЕР_1, тому суд вірно вважав, що за період від 29 травня 2014 року строк позовної давності не був пропущеним.

Здійснивши розрахунок за період від 29 травня 2014 року до 01 жовтня 2017 року, судом встановлено, що через несплату заборгованості за спожиті комунальні послуги у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 8 840,00 грн; 3% річних у розмірі 454 грн. 77 коп.; інфляційні нарахування у розмірі 2 599 грн. 61 коп., у зв`язку з чим вказана заборгованість підлягала до стягнення з відповідача на користь позивача.

Щодо понесених витрат на правову допомогу, то суд прийшов до правильного висновку щодо їх стягнення з відповідача на користь позивача, так як вони документально та фактично підтверджені, а саме, розмірі 1 740 грн. 70 коп. за складання позовної заяви.

Відповідно до ст.ст.133, 141 суд вірно вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 600 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, судом було заявлено всі позовні вимоги позивача на суму, яка була ним підтримана в судовому засіданні, про що позивач стверджував у судовому засіданні апеляційної інстанції і позов був задоволений у повному обсязі.

Отже, судом були розглянуті всі вимоги, які на час закінчення розгляду справи підтримувалися позивачем.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 30 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 27 травня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: