Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 415/9285/18
Провадження № 22-ц/810/285/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Дронської І.О., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 грудня 2018 року, ухвалене у складі судді Фастовця В.М. в м. Лисичанськ Луганської області,

за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Алчевськ помер її чоловік ОСОБА_2 . Відповідно до довідки, наданої відповідачем, за померлим залишилась недоотримана пенсія за період з 01 серпня 2014 року по 31 липня 2016 року в сумі 43222 грн. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 2018 року, яке позивач отримала, спадщина після смерті чоловіка складається, зокрема, із 43222 грн. недоотриманої пенсії. Відповідачем сплачено недоотриману пенсію не в повному обсязі, через відділ поштового зв`язку позивачка отримала пенсію в розмірі 18300 грн. У виплаті залишку пенсії у розмірі 24922 грн. позивачу відмовлено.

Позивач вважає, що відмова відповідача у виплаті всієї суми пенсії не ґрунтується на вимогах закону.

Позивач просив суд стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 24922 грн., які належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області 11 вересня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1409.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 20 грудня 2018 рокупозов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом задоволено частково. Суд стягнув на користь ОСОБА_1 з управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області належну їй на праві власності суму в розмірі 24860,76 грн.Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області просить скасувати рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 грудня 2018 рокута ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області вказує на те, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,перебував на обліку в УПФУ в Лисичанську Луганської області як внутрішньо переміщена особа. В березні 2017 року разовим дорученням позивачу було виплачено допомогу на поховання в сумі 4058,66 грн. Звернення за виплатою недоотриманої пенсії відбулося 12 вересня 2018 року, тому розмір недоотриманої пенсії було нараховано відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за три роки до дня звернення.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року позивачу роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте від ОСОБА_1 не надійшло відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц зроблено висновок, якщо предметом позову є майнова вимога про визнання в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти, тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що дана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки предметом позову у справі є вимога про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Тому, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна.

Вказані висновки суду першої інстанції підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті оскаржуваного рішення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що 04 жовтня 2016 року складено відповідний актовий запис № 1366, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 11 вересня 2018 року приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Дашдаміровим Е.А., успадкувала недоодержані її чоловіком ОСОБА_2 за життя грошові кошти в сумі 43222 грн., які належали спадкодавцю, на підставі довідки, виданої управлінням Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області від 15 лютого 2017 року за № 924.

Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та не визнане у встановленому законом порядку недійсним.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Згідно статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу частково виплачено недоотриману пенсію, яка належала померлому ОСОБА_2 , в сумі 18361,24 грн. за період з 12 вересня 2015 року по 31 липня 2016 року. Залишок несплаченої суми складає 24860,76 грн.

Дані обставини не оспорюються сторонами.

Встановивши, що за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотримав пенсію у розмірі 43222 грн., яка увійшла до складу спадщини, а позивач є його спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач як спадкоємець набув право на отримання не виплаченої пенсії.

Оскільки управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області позивачу частково виплачено недоотриману пенсію, яка належала померлому ОСОБА_2 , то сума недоотриманої пенсії у розмірі 24860,76 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 .

За своїм змістом доводи апеляційної скарги є аналогічними відзиву на позовну заяву, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Твердження відповідача про те, що розмір недоотриманої пенсії, яка належала померлому ОСОБА_2 , нараховано відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за три роки до дня звернення за виплатою недоотриманої пенсії не заслуговує на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме в свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 11 вересня 2018 року приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Дашдаміровим Е.А., зазначено, що ОСОБА_1 успадкувала право на недоотриману пенсію в сумі 43222 грн., яка нарахована управлінням Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області за період з 01 серпня 2014 року по 31 липня 2016 року на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою, виданою управлінням Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області 15 лютого 2017 року за № 924.

Крім того слід зауважити, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми. Положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до спадщини.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Частинами 1, 2 ст. 274 ЦПК України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

У ч. 4 ст. 274 ЦПК визначено категорії справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження. Це спори, що виникають з сімейних відносин, крім справ про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; спори щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; про визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; спори, в яких ціна позову перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 274 не розглядаються у спрощеному порядку інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1- 5 цієї частини.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що спори щодо спадкування не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, предметом спору у даній справі є стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 19 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за закономта справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Проте, судом не враховані положення ч. 4 ст. 274 ЦПК України та в порушення вимог процесуального законодавства призначено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування, в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування, тому дана справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Отже суд першої інстанції розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, що є порушенням норм процесуального права і є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом та ухвалення нового рішення (п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом. Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом в розмірі 24860,76 грн.

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, при поданні позовної заяви судовий збір позивачем не сплачувався, то відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовій збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави за подання позовної заяви в сумі 703 грн.

Оскільки рішення суду підлягає скасуванню з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права та при цьому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, то судовий збір понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 7 ч. 3 ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом в розмірі 24860 (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят) грн. 76 коп.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області () судовий збір в дохід держави за подання позовної заяви в сумі 703 (сімсот три) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 травня 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді І.О. Дронська

В.М.Луганська