Дата документу 17.05.2019 Справа № 333/6259/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/6259/18Головуючий у 1-й інстанції Дмитрієва М.М. Повний текст рішення складено 26.02.2019 року.
Пр. № 22-ц/807/1671/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-3), в якому просила стягнути з відповідача на її корить аліменти на утримання доньки у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що з 03 лютого 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Спільне життя між сторонами не склалося через несумісні погляди та різні характери, у зв`язку із чим ОСОБА_3 до суду подано заяву про розірвання шлюбу.

Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам не провадиться, працює за межами України, тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 14) провадження у цій справі відкрито.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року (а.с. 72-73) позов ОСОБА_3 у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, з 14 листопада 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення у межах стягнення аліментів в розмірі за один місяць.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 79-84) просив рішення суду першої змінити, зменшити стягнути оскаржуваним рішенням суду аліменти з 2500,00 грн. на місяць, до 1013,50 грн. на місяць, в іншій частині рішення залишити без змін.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 90).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 21 березня 2019 року (а.с. 91), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 95).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач ОСОБА_3 не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодилась, у тому числі в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, в апеляційному порядку останнє не оскаржувала.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині задоволення позовних вимог позивача.

За таких обставин, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 і лише в оскаржуємій частині в частині задоволення позовних вимог позивача.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: змінити рішення (п.2).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ОСОБА_3 у цій справі, керувався ст. 18 ч. 1, ст. 27 ч. 2 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 180, 182-184, 191 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 265, 654 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 247, 280-284, 417 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі лише в частині їх задоволення.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.

Так, хоча суд першої інстанції правильно встановив, що позивач ОСОБА_3 , як мати, з якою мешкає неповнолітня дитина, на підставі ст. ст. 180, 182-184, 191 СК України має право на стягнення з відповідача ОСОБА_1 , як батька, аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у цій справі щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви - 14 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Проте, суд першої інстанції допустився помилки при визначенні розміру цих аліментів.

Оскільки, не звернув належної уваги на вимоги ст. 182 СК України на вимоги ст. 182 ч. 1 СК України, за змістом якої при визначенні розміру аліментів суд має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на неповнолітню дитину дійсно має забезпечувати якнайкращі інтереси цієї дитини, проте, він також не повинний порушувати прав батька, як платника цих аліментів.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час ухвалення оскаржуємого рішення суду першої інстанції у цій справі (18 лютого 2019 року) було повних 11 років.

Станом на час ухвалення оскаржуємого рішення судом першої інстанції у цій справі (18 лютого 2019 року) згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2019 року складав і складає станом на час перегляду цієї справи апеляційним судом - 2027,00 грн.

В силу вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Таким чином, кожен із батьків має забезпечити дитині половину цього прожиткового мінімуму у розмірі 1013,50 грн. (розрахунок: 2027,00 грн. /2).

Саме цей розмір аліментів відповідач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 визнав у суді першої інстанції та просив визначити у своїй апеляційній скарзі у цій справі (а.с.84).

Саме цей розмір аліментів на дитину є обґрунтованим та доведеним позивачем у цій справі, відповідає якнайкращим інтересам дитини та не порушує прав відповідача, як дитини (платника аліментів).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_3 , саме розміру аліментів на дитину, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_3 не надала суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування розміру аліментів з відповідача на дитину у цій справі у сумі 2500,00 грн. щомісяця, висновки суду першої справи у цій частині ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України у цій справі відсутні, сторонами апеляційному суду не надані.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року у цій справі в оскаржуємій частині слід змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до «1013,50 грн.» щомісячно.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що сторони у цій справі не позбавлені права у подальшому окремо від цієї справи вирішувати питання про зміну розміру аліментів (збільшення тощо), а також ОСОБА_3 - права на стягнення з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини будь-яких додаткових витрат.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 367-369, 372, 374- 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року у цій справі в оскаржуємій частині змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до «1013,50 грн.» щомісячно.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 17.05.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.