Ухвала

27 травня 2019 року

місто Київ

справа № 359/7567/16-ц

провадження № 61-9490ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора-1», про стягнення відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому посилалась на те, що вона є співвласницею квартири АДРЕСА_1 . 13 серпня 2016 року в квартирі № 80 стався витік води з трубопроводу холодного водопостачання та відбулось залиття квартири, що їй належить. У зв`язку з зазначеним, позивач просила суд стягнути солідарно з відповідачів 109 260, 00 грн на відшкодування майнової шкоди, 20 000, 00 грн на відшкодування моральної шкоди, понесені витрати на виготовлення звіту про визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт в розмірі 750, 00 грн та витрати на направлення відповідачам повідомлення про проведення оцінки збитків, заподіяних залиттям квартири, в розмірі 41, 28 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у розмірі 109 260, 00 грн та моральної шкоди у розмірі 5 000, 00 грн. У задоволені позову в іншій частині вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 14 травня 2019 року звернулася до Верховного Суду з касаційної скаргою на зазначене судове рішення, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального судом апеляційної інстанції, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1 921, 00 грн.

Ціна позову у цій справі щодо стягнення матеріальної шкоди становить 109 260 грн та відшкодування моральної шкоди становить 20 000, 00 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 100 = 192 100, 00 грн).

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акта розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правил пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в ньому, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

ОСОБА_1 зазначає, що справа має для неї виняткове значення, оскільки вона має малолітнього сина, якого виховує одна, а також доглядає за непрацездатною матір`ю, однак, заявником не зазначено, в чому полягає таке виняткове значення у розумінні підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Непогодження заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не має розглядатися як така обставина, що має впливати на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

З огляду на наведені доводи Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року ухвалена у малозначній справі й не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора-1», про стягнення відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний