Постанова

Іменем України

07 травня 2019 року

м. Київ

справа № 127/17081/15-ц

провадження № 61-31654св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця Міністерства оборони України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року у складі судді Романюк Л. Ф. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року у складі колегії суддів: Іващука В. А., Ковальчука О. В., Якименка М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України, яке у подальшому перейменовано на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (далі - Квартирно-експлуатаційний відділ), про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що з 22 грудня 2005 року він обіймав посаду завідуючого секретного діловодства Квартирно-експлуатаційного відділу та 01 листопада 2013 року його переведено на посаду начальника секретного відділення Квартирно-експлуатаційного відділу.

На підставі наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 13 травня 2015 року № 78 ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього Правилами внутрішнього трудового розпорядку, пунктом 7 наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 27 листопада 2014 року № 196 «Про організацію адміністративно-господарської та службової діяльності квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця у 2015 навчальному році», статті 253 постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 213 року № 939 «Про порядок організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях».

Відповідно до наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 18 травня 2015 року № 80 начальника секретного відділення ОСОБА_1 звільнено з 22 травня 2015 року на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 213 року № 939 «Про порядок організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях».

Крім цього, згідно з наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 22 травня 2015 року № 68 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника секретного відділення Квартирно-експлуатаційного відділу на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.

Зазначені вище накази ОСОБА_1 . вважає незаконними та такими, що порушують його трудові права. Причиною видачі наказів від 13, 18 травня 2015 року № № 78, 80 відповідно, є те, що позивач зробив зауваження щодо роботи комісії з перевірки секретного діловодства, яка проводилась у період з 23 березня 2015 року до 26 березня 2015 року. Оспорювані накази містять відомості, які не відповідають дійсності. Перевірка секретного діловодства у період з 23 березня 2015 року до травня 2015 року не проводилась.

На підставі викладеного та з урахуванням уточнення позовних вимог ОСОБА_1 просив суд визнати незаконними та скасувати накази начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 13, 18, 22 травня 2015 року № № 78, 80, 68 відповідно, поновити його на посаді начальника секретного відділення Квартирно-експлуатаційного відділу та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Справа переглядалася судами неодноразово.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Останнім рішенням Вінницького міського суду від 21 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України № 78 від 13 травня 2015 року.

Визнано незаконним та скасовано наказ начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України № 80 від 18 травня 2015 року.

Визнано незаконним та скасовано наказ начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України № 68 від 22 травня 2015 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника секретного відділу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України.

Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу по день фактичного розрахунку.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 207 року стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 133 436 грн 16 коп., з яких 130 664 грн 19 коп. - середній заробіток за час вимушеного прогулу та 2 771 грн 97 коп. - інфляційні втрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один із заходів стягнення: догану або звільнення. Проте до ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни, яке відбулося 13 травня 2015 року, одночасно застосовано два види дисциплінарного стягнення: оголошено догану та звільнено. Ці обставини вказують на порушення відповідачем трудового законодавства України.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу відхилено.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають встановленим обставинам справи. Посилання в апеляційній скарзі на те, що вказаний другий наказ був виданий через наявні юридичні помилки в його обґрунтуванні і оформленні, згідно з рекомендацією провідного юриста, не спростовують висновку суду першої інстанції, оскільки зазначені юридичні помилки в оформленні наказу не можуть бути підставою для видання повторного наказу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника за наявності невідміненого в установленому порядку першого наказу. Щодо посилання апелянта на той факт, що за порушення процедури реєстрації зазначених наказів після внесення змін за їх змістом винні посадові особи притягнуті до дисциплінарної відповідальності, то такий факт не змінює правової оцінки виданих наказів щодо їх законності та відповідних наслідків, а отже висновок суду про наявність неправомірних дій з боку Квартирно-експлуатаційного відділу при винесенні зазначеного вище наказу є законним і обґрунтованим. Підставою застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 було систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором. Підставою для винесення наказу від 18 травня 2015 року № 80 був не конкретний проступок позивача, а сукупність застосованих до нього заходів дисциплінарного впливу за наказами від 21 серпня 2014 року та від 15 травня 2015 року. Із змісту наказу від 18 травня 2015 року № 80 вбачається, що відповідач при обґрунтуванні систематичності вчинення дисциплінарних проступків ОСОБА_1 двічі посилається на один і той самий наказ (№ 78 від 13 травня 2015 року). Із цього вбачається неправомірність дій відповідача, наявність упередженого ставлення до особи позивача. Виходячи із цього, висновок суду про неправомірність дій Квартирно-експлуатаційного відділу є правильним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У червні 2017 року Квартирно-експлуатаційний відділ подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не встановлено всіх фактичних обставин справи та не застосовано норми матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Згідно з інструкцією з діловодства Збройних Сил України застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення (звільнення) за порушення ним трудової дисципліни було можливе виключно шляхом видання начальником Квартирно-експлуатаційного відділу (з адміністративно-господарської діяльності та технічної частини) наказу від 18 травня 2015 року № 80, у той час як виконання дисциплінарного стягнення (звільнення) та здійснення виплат всіх належних ОСОБА_1 при звільненні сум можливе за умови видання начальником Квартирно-експлуатаційного відділу (по стройовій частині) наказу від 22 травня 2015 року № 68. Суди першої та апеляційної інстанції зазначені обставини не врахували та дійшли передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Крім цього, суди не врахували те, що наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 27 листопада 2014 року № 196 призначений склад комісії з перевірки секретного діловодства, без встановлення терміну перевірки. Зазначена перевірка розпочалась у березні 2015 року. У зв`язку із зайнятістю членів комісії роботою за своїми посадовими обов`язками. Голова комісії надав 26 березня 2015 року рапорт начальнику Квартирно-експлуатаційного відділу щодо продовження терміну роботи комісії. Рішенням начальника Квартирно-експлуатаційного відділу термін роботи комісії був продовжений, що не суперечить вимогам чинного законодавства України, у зв`язку із чим строк притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідачем не було пропущено.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом подати відзив на касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу.

Надходження касаційної скарги до суду Верховного Суду

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Вінницького міського суду Вінницької області та відмовлено в зупиненні виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника секретного відділу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України та стягненні з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. В іншій частині виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року зупинено до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22 грудня 2005 року ОСОБА_1 обіймав посаду завідуючого секретного діловодства Квартирно-експлуатаційного відділу та 01 листопада 2013 року був переведений на посаду начальника секретного відділення Квартирно-експлуатаційного відділу.

Згідно з актом, складеним за наслідками перевірки стану секретності за 2014 рік, затвердженим начальником Квартирно-експлуатаційного відділу 07 травня 2015 року, робота начальника секретного відділення ОСОБА_1 оцінена як незадовільна.

На підставі наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 13 травня 2015 року № 78 ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, пунктом 7 Наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 27 листопада 2014 року № 196 «Про організацію адміністративно-господарської та службової діяльності квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця у 2015 навчальному році», статті 253 постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 213 року № 939 «Про порядок організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» (а. с. 5-6, том 1).

Із зазначеним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис.

Крім цього, у матеріалах справи (а. с. 30-32, том 1) міститься ще один наказ начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 13 травня 2015 року № 78, згідно з яким ОСОБА_1 - начальнику секретного відділення, за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, пунктом 7 наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця від 27 листопада 2014 року № 196 «Про організацію адміністративно-господарської та службової діяльності квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця у 2015 навчальному році», статтею 253 постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 213 року № 939 «Про порядок організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», оголошено догану.

Підпис ОСОБА_1 про ознайомлення із цим наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 13 травня 2015 року № 78 відсутній.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно виходив із того, що наявність двох аналогічних наказів від 13 травня 2015 року № 78 з наявними у них незначними розбіжностями, а саме: один містить посилання на невиконання ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків, покладених на нього Правилами внутрішнього трудового розпорядку, а інший - на невиконання ОСОБА_1 умов трудового договору, не спростовують висновку суду про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 у цій частині, оскільки зазначені юридичні помилки в оформленні наказу не можуть бути підставою для видання повторного наказу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника за наявності нескасованого в установленому порядку першого наказу.

Згідно із наказом начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 18 травня 2015 року № 80 начальника секретного відділення ОСОБА_1 звільнено з 22 травня 2015 року на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 213 року № 939 «Про порядок організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях».

Зі змісту наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 18 травня 2015 року № 80 вбачається, що протягом року начальник секретного відділення Квартирно-експлуатаційного відділу ОСОБА_1 отримав догану за грубі порушення вимог керівних документів у сфері охорони державної таємниці, бездіяльність та слабку професійну підготовку (наказ начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 21 серпня 2014 року № 130) та догану за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього Правилами внутрішнього трудового розпорядку, пунктом 7 Наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 27 листопада 2014 року № 196 «Про організацію адміністративно-господарської та службової діяльності квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця у 2015 навчальному році», статті 253 Постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 213 року № 939 «Про порядок організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» (наказ начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 13 травня 2015 року № 78).

Відповідно до наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу від 22 травня 2015 року № 68 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника секретного відділення Квартирно-експлуатаційного відділу на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.

Частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема, за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (пункти 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що 21 серпня 2014 року та 13 травня 2015 року ОСОБА_1 були оголошені догани; підставою для винесення наказу від 18 травня 2015 року № 80 був не проступок позивача, а сукупність застосування до позивача заходів дисциплінарного впливу за вказаними вище наказами. Оскільки відповідач доводить обставини вчинення позивачем двох дисциплінарних проступків, за які йому були оголошені догани, а наступного проступку ним вчинено не було, то звільнення позивача за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України є безпідставним.

Колегія суддів також погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про те, що відповідач, видаючи наказ про звільнення ОСОБА_1 від 22 травня 2015 року № 68 по суті продублював інший наказ, а саме наказ від 18 травня 2015 року № 80, а тому фактично за одне й те саме правопорушення накладено два дисциплінарні стягнення, що суперечить положенням статті 147 КЗпП України.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення суду ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками, викладеними у рішеннях судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновленняйого виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник