Дата документу 29.05.2019 Справа № 329/70/19
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 329/70/19 Головуючий у 1-й інстанції: Богослов А.В.
провадження № 22-ц/807/1965/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянув у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення повнолітнім сином двадцяти трьох років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 28.09.2000 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23.09.2003. Від шлюбу сторони мають спільного повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на теперішній час навчається на першому курсі біологічного факультету Запорізького національного університету. Також, син перебуває на обліку в Запорізькій обласній лікарні, у зв`язку з чим два рази на рік проходить стаціонарне лікування у м Запоріжжя, що потребує значних коштів. Син повністю перебуває на утриманні позивача. Крім того, на утриманні позивача перебуває ще одна спільна з відповідачем неповнолітня дитина. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, хоча має можливість приймати участь в утриманні сина та надавати кошти на оплату навчання.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою її позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1000,00 гривень щомісячно з дня звернення до суду до закінчення навчання дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції приймаючи доводи відповідача про те, що він не працевлаштований, не має стабільного доходу, нерухомості та коштів у банках не має, прийшов до помилкового висновку, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на сина, який продовжує навчання. Суд не прийняв до уваги те, що позивачка потребує матеріальної допомоги, оскільки її річний дохід без урахування аліментів, складає 24030,48 гривень. Відповідач працездатний, має можливість працювати та працює, його не бажання отримувати офіційний заробіток свідчить лише про те, що він приховує свої доходи. ОСОБА_2 не надавав до суду доказів про те, що його дохід має мінливий характер. Суд першої інстанції поверхнево з`ясував важливі питання, що мають значення для справи, а тому ухвалив рішення, яке базується лише на припущеннях

ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною, рішення суду першої інстанції законним, незгода позивачки з рішенням суду не дає підстав вважати, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Третя особа - ОСОБА_3 відзив на апеляційну скаргу у відповідності до ст. 360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надав, однак це не заважає розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі підстави.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не було надано належних та допустимих доказів, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатись. Натомість відповідачем надано докази того, що відповідач має інші аліментні зобов`язання, сплачував аліменти на утримання їх спільного з позивачкою сина, до досягнення останнім повноліття та має заборгованість по даному виконавчому листу.

Однак даний висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів є помилковим.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Судом встановлено, що з 28.09.2000 року відповідач та позивач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23 вересня 2003 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 12.12.2009 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16.01.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського району Запорізької області

ОСОБА_3 навчається у Запорізькому національному університеті на першому курсі біологічного факультету з терміном навчання 2018/2019 - 2021/2022 навчальні роки, згідно договору № 552 від 15.08.2018 про надання освітніх послуг, укладеного між Запорізьким національним університетом та ОСОБА_1 ., а також довідки Запорізького національного університету № 18220 від 19.10.2018 (а.с.5,6).

Позивачем сплачено кошти за навчання на суму 10580 грн., що підтверджується копіями чеків від 31.07.2018 та від 17.01.2019, та за проживання в гуртожитку на суму 5200 грн., що підтверджується копіями чеків від 29.08.2018 та від 19.11.2018 (а.с.16,17).

ОСОБА_3 проходить періодичне лікування в КУ «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого КУ «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради № 6374, 5138, консультаційними висновками спеціаліста КУ «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради (а.с.9-12).

Згідно довідки про доходи від № 21 від 09.01.2019 КУ «Чернігівська центральна районна лікарня», дохід позивача за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 без урахування аліментів становить 24030,48грн.(а.с.18)

Також судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 , виданого 05.10.2018 Токмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.38)

Дружина відповідача - ОСОБА_4 має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 06.02.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Гірницького районного управління юстиції м. Макіївки Донецької області (а.с.39).

Крім того, відповідач має доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 07.11.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Токмацькому району реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області.

На підставі виконавчого листа № 2-3234, виданого 18.12.2006 Токмацьким районним судом Запорізької області з відповідача на користь ОСОБА_7 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується довідкою № 88 від 12.03.2019, виданою Чернігівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.40,41).

На примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції Запорізької області перебував виконавчий лист №2-62, виданий 17.03.2003 Чернігівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліментів у розмірі ј частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам за вказаним виконавчим листом, станом на 07.01.2019 відповідач має заборгованість по аліментам на суму 2074,95 грн. (а.с.42).

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дана не належна оцінка наданим стороною позивача доказам, неповно з`ясовані обставини справи, які мають значення справи.

Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст. 150 СК України, є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Колегія суддів зазначає, що відповідач є працездатною особою, не є інвалідом, доказів того, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, дружина та донька дружини, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладених обставин, керуючись принципами розумності і справедливості, врахувавши стан здоров`я та матеріальне становище дитини, колегія суддів вважає, за необхідним визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання сина ОСОБА_6 - 1000,00 грн.

При цьому сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подачу фізичною особою позовної заяви майнового характеру до суду першої інстанції, ставка судового збору станом на 01 січня 2019 року складає 1 відсоток ціни позову але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 768,40 гривень. За подачу фізичною особою апеляційної скарги на рішення суду - 150 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, що складає 1152,60 гривень.

З урахуванням викладеного з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1921,00 гривень.

Керуючись ст. ст.141, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року у цій справі скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з 24.01.2019 року до закінчення ним навчання але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1921,00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий

Судді: