КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/13160/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/13425/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

при секретарі - Слободяник Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року, постановлену під головуванням судді П'ятничук І.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва Сороки Валерія Миколайовича про скасування реєстрації права власності, -

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив скасувати запис про право власності №32266110 від 01 липня 2019 року, зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47641633 від 05 липня 2019 року щодо права власності АТ «АЛЬФА-БАНК» на об`єкт житлової нерухомості - трикімнатну квартиру загальною площею (кв.м.): 81,9, житловою площею (кв.м.): 41,8 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2-6).

Разом із позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити АТ «АЛЬФА-БАНК» вчиняти будь-які дії щодо відчуження/обтяження правами інших осіб/використання (користування) об`єкту житлової нерухомості - трикімнатної квартири загальною площею (кв.м): 81.9, житловою площею (кв.м): 41.8, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000; заборонити будь-яким державним і приватним нотаріусам, державним реєстраторам вносити до Державного реєстру прав на нерухоме майно будь-які записи та/або приймати рішення про державну реєстрацію речових прав відмінних від права власності, права власності та/або будь-яких обтяжень правами інших осіб щодо вказаної трикімнатної квартири; заборонити Святошинській районній в місті Києві державній адміністрації реєструвати місце проживання будь-яких осіб та/або знімати/скасовувати реєстрацію місця проживання зареєстрованих осіб у трикімнатній квартирі загальною площею (кв.м): 81.9, житловою площею (кв.м): 41.8, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 11 грудня 2007 року між ним та ПАТ «АЛЬФА-БАНК» було укладено кредитний договір на суму 100 000,00 доларів США зі сплатою процентної ставки 12,50% річних строком до 11 грудня 2022 року. Також того ж дня було укладено іпотечний договір між ОСОБА_1 та ПАТ «АЛЬФА-БАНК», за яким позивач передав в іпотеку банку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначав, що іпотечний договір не містить належного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, банком через державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва Сороку В.М. було незаконно зареєстровано на себе право власності на квартиру, яка належить ОСОБА_1 та є єдиним житлом позивача. Крім того, право власності за АТ «АЛЬФА-БАНК» було зареєстровано всупереч арешту, накладеного на квартиру ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 01 травня 2018 року та заборонено відповідачу та будь-яким іншим особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо квартири ОСОБА_1 .

Звертав увагу на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, оскільки позивачу доведеться додатково звертатися до суду для визнання правочинів недійсними, скасування рішень про реєстрацію речових прав, усунення перешкод у користуванні майном. Вважає, що можливими діями відповідача можуть бути порушені права на проживання у вказаній квартирі трьох неповнолітніх дітей позивача, які зареєстровані і проживають у ній (а.с. 47-49).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. У порядку забезпечення позову, заборонено АТ «АЛЬФА-БАНК» вчиняти будь-які дії щодо відчуження/обтяження правами інших осіб/використання (користування) об`єкту житлової нерухомості - трикімнатної квартири загальною площею (кв.м): 81.9, житловою площею (кв.м): 41.8, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000. Заборонено будь-яким державним і приватним нотаріусам, державним реєстраторам вносити до Державного реєстру прав на нерухоме майно будь-які записи та/або приймати рішення про державну реєстрацію речових прав відмінних від права власності, права власності та/або будь-яких обтяжень правами інших осіб щодо об`єкту житлової нерухомості - вказаної трикімнатної квартири. Заборонено Святошинській районній в місті Києві державній адміністрації реєструвати місце проживання будь-яких осіб та/або знімати/скасовувати реєстрацію місця проживання зареєстрованих осіб у вказаній трикімнатній квартирі (а.с. 65-68).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 23 серпня 2019 року представник АТ «АЛЬФА-БАНК» - адвокат Воронцова М.В. направила поштою апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову повністю (а.с. 73-86).

В апеляційній скарзі посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції зазначала, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності АТ «АЛЬФА-БАНК». Так, банк у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» скористався своїм правом та задовольнив вимоги в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору в позасудовому порядку через звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності. За іпотечним договором ОСОБА_1 надав іпотекодержателю згоду на прийняття одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до банку. Вважає, що обрані позивачем заходи забезпечення позову є неспівмірними з предметом позову. Також вказувала, що заява позивача не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

ОСОБА_1 подав відзив в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. а оскаржувану ухвалу без змін (а.с. 101-110).

У судовому засіданні представник АТ «АЛЬФА-БАНК» - адвокат Гамор Н.В. підтримала скаргу і просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Пустовий М.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Інші особи до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази. (а.с. 77, 93-98).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частковоза таких підстав.

Судом встановлено, що предметом заявлених позовних вимог у даній справі є скасування запису про право власності №32266110 від 01 липня 2019 року, зареєстрованого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47641633 від 05 липня 2019 року щодо права власності АТ «АЛЬФА-БАНК» на об`єкт житлової нерухомості - трикімнатну квартиру загальною площею (кв.м.): 81,9, житловою площею (кв.м.): 41,8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 10 ст. 150 ЦПК України).

За роз`ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів перевірила доводи заяви про забезпечення позову, доводи апеляційної скарги та дійшла наступного висновку.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, заявник зазначав, що між сторонами виник спір, існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду, оскільки майно може бути відчужено, та що заходи забезпечення позову повністю відповідають позовним вимогам.

Задовольнивши заяву про забезпечення позову суд першої інстанції, керуючись статтями 149-155, 157 ЦПК України, виходив з того, що існує реальна загроза невиконання судового рішення, заявлені вимоги про забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, а тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак й порушить їх права на судовий захист.

Колегія суддів частково погодилась з такими висновками суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «АЛЬФА-БАНК» було укладено кредитний договір №800002784 (а.с. 19-24).

Також 11 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «АЛЬФА-БАНК» було укладено іпотечний договір №800002784-И, відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку банку належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-18).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01 липня 2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва Сорокою В.М. було зареєстровано право власності на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі дубліката іпотечного договору, виданого 20 червня 2019 року (а.с. 7-8).

Враховуючи, що позивач просив скасувати запис державного реєстратора про реєстрацію права власності АТ «АЛЬФА-БАНК» на спірну квартиру, колегія суддів вважає такі вимоги співмірними обраним заходам забезпечення позову в частині встановлення заборони будь-яким державним і приватним нотаріусам, державним реєстраторам вносити до Державного реєстру прав на нерухоме майно будь-які записи та/або приймати рішення про державну реєстрацію речових прав відмінних від права власності, права власності та/або будь-яких обтяжень правами інших осіб щодо об`єкту житлової нерухомості - вказаної трикімнатної квартири .

В іншій частині вжитих заходів забезпечення позову оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки вжиті заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими вимогами, а заборона Святошинській районній в місті Києві державній адміністрації, яка не є особою залученою до справи, виконувати повноваження покладені на неї законодавством, є необґрунтованою.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Доводи апелянта, який у скарзі зазначав, що обраний позивачем вид забезпечення позову є неспівмірним із предметом позову з посиланням на постанову Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №201/12570/18 та постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №127/220/19, колегія суддів відхилила з наступних підстав.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у зазначених апелянтом постановах, вид забезпечення позову - «накладення арешту на квартиру» неспівмірний із предметом позову «про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності».

Проте у даній справі позивач у заяві про забезпечення позову просив не накласти арешт на квартиру, а заборонити вчиняти певні дії, тому такі доводи апелянта є неспроможними.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваної ухвали в частині вжиття заходів забезпечення позову і заборони Акціонерному товариству «АЛЬФА-БАНК» вчиняти будь-які дії щодо відчуження/обтяження правами інших осіб/використання (користування) об`єкту житлової нерухомості - трикімнатної квартири загальною площею (кв.м): 81.9, житловою площею (кв.м): 41.8, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000 та заборони Святошинській районній в місті Києві державній адміністрації реєструвати місце проживання будь-яких осіб та/або знімати/скасовувати реєстрацію місця проживання зареєстрованих осіб у вказаній трикімнатній квартирі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» - задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року скасувати в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову і заборони Акціонерному товариству «АЛЬФА-БАНК» вчиняти будь-які дії щодо відчуження/обтяження правами інших осіб/використання (користування) об`єкту житлової нерухомості - трикімнатної квартири загальною площею (кв.м): 81.9, житловою площею (кв.м): 41.8, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000 та заборони Святошинській районній в місті Києві державній адміністрації реєструвати місце проживання будь-яких осіб та/або знімати/скасовувати реєстрацію місця проживання зареєстрованих осіб у вказаній трикімнатній квартирі загальною площею (кв.м): 81.9, житловою площею (кв.м): 41.8, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000 і відмовити в задоволенні цій частини заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В іншій частині ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 27 вересня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова