Провадження № 2/645/89/19
Справа № 645/5473/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі :

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань Малій О.Л.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Дохорова О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , який діє на підставі довіреності від 27.11.2017 року, звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 12.06.2017 року у розмірі 38 400 доларів США, 3 % річних - 432,40 доларів США, а всього 38 832,40 долари США.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12.06.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики № 1, за яким ОСОБА_3 отримав борг у розмірі 38 400,00 доларів США та зобов`язався повернути зазначені кошти до 12.07.2017 року. Отримавши зазначені кошти, відповідач написав та надав позивачу розписку. З 13.07.2017 року за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 38000 доларів США. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, три проценти за весь час прострочення платежу складають 432,40 доларів США, виходячи з наступного розрахунку: 38400 х 3 % х 137, де 137 кількість днів прострочення платежу за період з 13.07.2017 року по 30.11.2017 року (дата виготовлення позовної заяви). Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 38932,40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.11.2017 року становить 1 048 862,00 грн.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.01.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

09.02.2018 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , який діє на підставі довіреності від 27.11.2017 року, надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

19.02.2018 року надійшов відзив ОСОБА_3 на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що за весь час знайомства з ОСОБА_3 він ніколи не займав у останнього грошові кошти, вказані у позові, а сам позивач ніколи не мав матеріальної можливості для запозичення грошової суми. Надані на підтвердження позовних вимог договір позики та розписку від 12.06.2017 року відповідач ніколи не підписував. Доказом того, що у вказаних документах підпис виконаний не відповідачем, може слугувати судово-почеркознавча експертиза підпису.

22.03.2018 року від представника відповідача адвоката Дорохова О.П. надійшло клопотання про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи, проведення якої він просив доручити експертам Харківського НДЕКЦ МВС України.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.03.2018 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам Харківського НДЕКЦ МВС України, провадження по справі зупинено.

29.03.2018 року від позивача ОСОБА_1 . надійшов відповідь на відзив, з якого вбачається, що доводи відповідача, викладені у відзиву, є безпідставними. Вони свідчать про те, що відповідач намагається ввести суд в оману і таким чином уникнути цивільно-правової відповідальності. Наполягає та стверджує, що саме відповідач особисто заповнив свої персональні дані у договорі та розписці від 12.06.2017 року та після отримання від нього коштів, підписав ці документи.

29.05.2018 року надійшло повідомлення судового експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 21.05.2018 року № 144 про неможливість проведення судової експертизи через надання на клопотання експерта додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.06.2018 року поновлено провадження по даній цивільній справі.

04.09.2018 року від представника відповідача адвоката Дорохова О.П., в якій останній вказував на безпідставність вимоги експерта про надання додаткових матеріалів, вказане клопотання не відповідає вимогам Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. Вказані науково-методичні рекомендації, будь-які законодавчі акти не пред`являють вимог до документів, в яких містяться вільні зразки почерку та підпису. Відповідачем надані суду всі наявні у нього вільні зразки почерку у кількості більш ніж 50 аркушів та підпису у кількості більш ніж 50 аркушів. Тому просить суд відмовити у задоволенні клопотання експерта в частині надання вільних зразків почерку ОСОБА_3 в різноманітних за характером документах у кількості не менш ніж 20 аркушів та підпису у кількості не менш ніж 25-30 підписів. Просить вказати на проведення почеркознавчої експертизи за наявними вільними зразками почерку та підпису ОСОБА_5

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.09.2018 року призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам Харківського НДЕКЦ МВС України, провадження по справі зупинено.

01.10.2018 року надійшло клопотання експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 24.09.2018 року № 346 про надання додаткових матеріалів.

19.11.2018 року надійшло повідомлення судового експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.11.2018 року № 346 про неможливість проведення судової експертизи через надання на клопотання експерта додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.11.2018 року поновлено провадження по даній цивільній справі.

19.12.2018 року надійшло клопотання представника відповідача адвоката Дорохова О.П. про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи, проведення якої він просив доручити іншій експертній установі, а саме експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.12.2018 року призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, провадження по справі зупинено.

31.01.2019 року надійшло клопотання судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи № 255.

08.04.2019 року надійшло повідомлення судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи № 255 по справі № 645/5473/17 в зв`язку з тим, що надані експерту матеріали не дозволяють відстежити варіаційність підпису та почерку ОСОБА_2 та провести повне почеркознавче дослідження і дати обґрунтований висновок.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.04.2019 року поновлено провадження по даній цивільній справі.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив, що неодноразово передавав власні грошові кошти відповідачу ОСОБА_3 та на момент складання договору позики 12.06.2017 року загальна сума переданих у позику грошей склала 38 400 доларів США, які ОСОБА_2 зобов`язався повернути в строк до 12.07.2017 року, на підтвердження чого власноручно заповнив необхідні дані у письмовому договорі позики від 12.06.2017 року та розписці до нього, які скріпив власним підписом.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Дорохов О.П. заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідач пояснив, що протязі тривалого часу отримував у борг різні грошові суми від приятеля позивача на прізвище ОСОБА_6 та складав на ім`я останнього боргові розписки із зазначенням в них особистих даних паспорту, коду, адреси. Надані на підтвердження позовних вимог договір позики та розписку від 12.06.2017 року відповідач ніколи не підписував, особисто у позивача грошової суми у розмірі 38 400 доларів США не позичав.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Суд вважає доведеним, що 12.06.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено письмовий договір позики (безвідсоткової) № 1, відповідно до якого позивач надав відповідачу в позику грошові кошти в розмірі 38 400 доларів США з кінцевим терміном повернення до 12.07.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний договір було укладено між сторонами у письмовій формі, крім того на підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцеві розписку, відповідно до якої ОСОБА_5 12.06.2017 року отримав у ОСОБА_1 38 400 доларів США.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Відповідачем не подано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що ним вчиняються дії, змістом яких є оспорення договору позики (з будь-яких підстав).

Оцінивши зібрані у справі докази в цій частині, суд вважає, що між позивачем та відповідачем 12.06.2017 року укладено договір позики грошових коштів у розмірі 38 400 доларів США строком до 12.07.2017 року, на підтвердження чого позичальником ОСОБА_1 представлено письмовий договір. Вказане підтверджується змістом самої розписки про отримання відповідачем на 12.06.2017 року коштів у сумі 38 400 доларів США саме від ОСОБА_1 Джерела отримання позивачем необхідної для надання у борг суми до предмету розгляду данної цивільної справи не відноситься.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вказаного положення процесуального закону, будь-яких доказів, на підтвердження доводів про те,що у тексті письмового догвоору позики та розписки про отримання за цим договором грошової суми 38 400 доларів США від ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 суду не надав. Відповідно до повідомлення судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса Сиротенко Н.В. від 26.03.2019 року надання висновку судово-почеркознавчої експертизи № 255 по справі № 645/5473/17 є неможливим в зв`язку з тим, що надані експерту матеріали не дозволяють відстежити варіаційність підпису та почерку ОСОБА_2 та провести повне почеркознавче дослідження і дати обґрунтований висновок. Отже факт наявності на договорі позики та розписки про отримання грошей рукописного тексту із вказівкою таких конфеденційних даних відповідача, як дані його паспорту, місця проживання, здійснених ним власноруч та наявності його особистого підпису, під час розгляду справи належними та допустимими доказами з боку відповідача не спростований.

Будь-яких належних та допустимих доказів про виконання ним грошового зобов`язання відповідач суду не надав.

За таких обставин, суд вважає доведеними доводи позивача, що до теперішнього часу відповідач не повернув визначену у розписці суму позики.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

З врахуванням наведеного вище з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума боргу у розмірі 38 400 доларів США, 3 % річних - 432 долари США 40 центів за період з 13.07.2017 року по 30.11.2017 року (137 днів 38 400 х 3% : 365 х 137 = 432,40 ), а всього 38 832 долари США 40 центів.

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 551, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, ст.ст.13, 76-81, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 12.06.2017 року у розмірі 38 400 (тридцять вісім тисяч чотириста) доларів США, 3 % річних - 432 (чотириста тридцять два) долари США 40 центів, а всього 38 832 (тридцять вісім тисяч вісімсот тридцять два) долари США 40 центів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8120 (вісім тисяч сто двадцять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються Харківському апеляційному суду учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 29.05.2019 року.

Суддя Т.В. Бабкова