Справа №442/2840/19
Провадження №2-о/442/70/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Дрогобицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою за участю заінтересованої особи Дрогобицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Рихтичі, Дрогобицького району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про народження.Її батьки: батько - ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 . У вказаному свідоцтві про народження в графі «національність» батька вказано «українець», в графі «національність» матері вказано «полька». Окрім цього, її бабуся і дідусь по лінії матері були за національністю поляки, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 . 01 вересня 1941 року її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у 1941 році. 14 жовтня 1971 року рішенням Народного суду Дрогобицького району Львівської області встановлено факт реєстрації цього шлюбу. Національність дитини записувалася по лінії батька, хоча бажання матері було записати її національність по лінії матері - полька. Щоб уникнути переслідувань зі сторони влади в ті часи, батьки записали їй національність - українка. Незважаючи на це, вона завжди вважала себе полькою: виховувалася в польських традиціях, святкувала польські свята, відвідувала літургії в польському костелі. Всі роки свого життя вона прагнула відновити та зберегти етнічне походження свого роду. 06 серпня 1966 року виконавчим комітетом Рихтицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області зареєстровано шлюб між нею і ОСОБА_7 , що підтверджується актовим записом №12. В даному актовому записі про шлюб в графі «Відомості про наречену» в п.5 «національність» значиться «українка». В ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» вказано, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати свою національність. А тому у неї виникла необхідність звернутися до суду.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, однак від неї поступила заява, в якій вказав, що підтримує заявлені вимоги в повному обсязі, просить проводити розгляд справи у її відсутності, а тому суд розглянув справу у відсутності заявника на підставі наявних доказів по справі.

Заінтересована особа представник Дрогобицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду поступило клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника, при вирішенні питання покладаються на думку суду, а тому суд розглянув справу у відсутності заінтересованої особи на підставі наявних доказів по справі.

Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява є підставною та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Зі змісту ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ст.315 ЦПК України вбачається, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, яка діє зі змінами 1998 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_1 від 18.06.1947р., її батьками в свідоцтві зазначені ОСОБА_3 ( в графі національність «українець») та ОСОБА_9 ( в графі національність «полька»).

Як вбачається із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, сформованого 27.03.2019р., ОСОБА_3 ( національність українець) та ОСОБА_10 ( після укладення шлюбу «Станчишин» ( національність полька ), 28.10.1971 р ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрували шлюб, актовий запис за №42.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року №15) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення відповідно до Цивільного процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

-згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

-чинним законодавством не передбачено іншого порядку для встановлення;

-заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення:

-встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 1 ст. вказаного кодексу визначене перелік фактів, які встановлюються судом.

Аналіз ч.2 цієї статті дає можливість зробити висновок, що цей перелік не є вичерпним. Цією нормою Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі ст.35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.

Відповідно до ст.300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від свої національності не допускається.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995р. «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститися відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено та такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів».

А тому, аналізуючи всі зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до переконання, що є всі підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214-215, 256, 259 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву задоволити.

Встановити факт - приналежність ОСОБА_11 до польської національності.

Зобов`язати Дрогобицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести виправлення до актового запису про шлюб №12, укладений 06 серпня 1966 року між ОСОБА_12 і ОСОБА_7 щодо виправлення в графі «Відомості про наречену» національності нареченої ОСОБА_11 з «українка» на «полька».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя