Ухвала

21 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 127/17414/17

провадження № 61-2989ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Вінницької області від 07 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Вінницької області від

07 лютого 2018 року.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що після ухвалення апеляційним судом оскаржуваної постанови вона тяжко хворіла, тривалий час перебувала на стаціонарному і амбулаторному лікуванні, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 31 січня 2019 року. Перебуваючи на лікуванні, вона не мала фізичної та фінансової можливості звернутися до суду з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення. Вважає, що обставини її хвороби в період з 13 лютого 2018 року по 18 січня

2019 року є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки вони, на її думку, є об'єктивно непереборними, незалежними від її волевиявлення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами і труднощами для вчинення будь-яких процесуальних дій.

Перевіривши наведені у заяві доводи про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, суддя-доповідач дійшов наступного висновку.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена 07 лютого 2018 року, останнім днем на її касаційне оскарження, з урахуванням вихідних днів, є

09 березня 2018 року. Касаційна скарга згідно відтиску поштового штемпелю та штрихкодового ідентифікатора на конверті подана до Верховного Суду

05 лютого 2019 року.

За змістом частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов'язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Постанова Апеляційного суду Вінницької області від 07 лютого 2018 року була оприлюднена 13 лютого 2018 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Заявник просить визнати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження перебування її на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у період з 13 лютого 2018 року по 31 січня 2019 року.

З виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 31 січня 2019 року убачається, що ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному та стаціонарному лікуванні тривалий час, але з достатнім інтервалом між ними, що давало можливість вчиняти необхідні процесуальні дії, зокрема, з 13 лютого 2018 року по 22 лютого 2018 року (стаціонарне лікування), з 07 березня

2018 року по 30 березня 2018 року (амбулаторне лікування), з 04 квітня

2018 року по 30 квітня 2018 року (стаціонарне лікування), з 10 травня 2018 року по 29 травня 2018 року (стаціонарне лікування), з 25 червня 2018 року по

20 липня 2018 року (стаціонарне лікування), з 17 серпня 2018 року по

22 жовтня 2018 року (реабілітаційне лікування), з 31 жовтня 2018 року по

18 січня 2019 року (амбулаторне лікування).

Заявник не навела обставин непереборної сили, внаслідок чого нею пропущено строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Вінницької області від 07 лютого 2018 року, а тому наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, пропущеного понад рік з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, не є неповажними.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від

21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення та відсутні підстави вважати, що заявник була позбавлена можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо подачі касаційної скарги у передбачений законодавством строк, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Вінницької області від 07 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик