"29" травня 2019 р.
Справа № 642/2360/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Проценко Л.Г.,

за участю секретаря - Канаєвої К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний нотаріус Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошева Ольга Юріївна , заінтересована особа: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Біржа нерухомості та основних фондів "Україна" про встановлення юридичного факту дійсності договору купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ :

05.04.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою, в якій просив встановити факт дійсності договору купівлі-продажу № Н-8-701 від 29.09.1997 року 17/100 житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_2 , як продавцем та ОСОБА_3 , як покупцем, укладений та зареєстрований на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» 29.09.1997 року, зареєстрований в комунальному підприємстві Харківському міському бюро технічної інвентаризації, 1721 від 06.10.1997 року. При цьому посилався на те, що 29 вересня 1997 року між ОСОБА_3 в якості «покупця» та ОСОБА_2 в якості «продавця» було укладено Договір купівлі-продажу за № Н-8-701 житлового будинку (далі Договір).

Відповідно до вказаного Договору «продавець» ОСОБА_4 продала, а «покупець» ОСОБА_3 купила 17/100 житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу № Н-8-701 був укладений та зареєстрований на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» 29.09.1997 року. Вищезазначений житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_3 в КП «Харківське МіськБТІ» на праві особистої власності, реєстровий номер 1721 від 06.10.1997 року.

Житловий будинок продано за 5823 (п`ять тисяч вісімсот двадцять три) гривні, які продавець отримав від покупця до підписання договору купівлі-продажу. Правочин обома сторонами повністю виконаний: продавцем було звільнено житловий будинок до 30.09.1997 року, передані ключі, він знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою. ОСОБА_3 користувалась житловим будинком для постійного проживання з моменту його придбання і до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час укладання договору, сторони не знали, що правочин, в відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинний Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

16.06.2016 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 -померла, і після неї відкрився спадок, в тому 17/100 житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_1 є онуком померлої та єдиним спадкоємцем, тому звернувся до нотаріуса із заявою про вступ у спадок.

05.12.2018 року заявник звернувся до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу і йому було відмовлено у прийнятті в якості правовстановчого документа на житловий будинок договору купівлі-продажу, зареєстрованого біржею, оскільки він не посвідчений нотаріально. В зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду.

Представник заявника в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заяву просив задовольнити.

Заінтересовані особи державний нотаріус Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошева Ольга Юріївна а також Біржа нерухомості та основних фондів "Україна" та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про час та місце засідання повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

29 вересня 1997 року між ОСОБА_3 в якості «покупця» та ОСОБА_2 в якості «продавця» було укладено Договір купівлі-продажу за № Н-8-701 житлового будинку (далі Договір). Відповідно до вказаного Договору «продавець» ОСОБА_4 продала, а «покупець» ОСОБА_3 купила 17/100 житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу № Н-8-701 був укладений та зареєстрований на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» 29.09.1997 року. Вищезазначений житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_3 в КП «Харківське МіськБТІ» на праві особистої власності, реєстровий номер 1721 від 06.10.1997 року. Житловий будинок продано за 5823 (п`ять тисяч вісімсот двадцять три) гривні, які продавець отримав від покупця до підписання договору купівлі-продажу. (а.с. 7)

Правочин обома сторонами повністю виконаний: продавцем було звільнено житловий будинок до 30.09.1997 року, передані ключі, він знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою. ОСОБА_3 користувалась житловим будинком для постійного проживання з моменту його придбання і до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 . (а.с. 10)

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті баби ОСОБА_3 , яка складається з 5/9 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 . (а.с. 12)

Державним нотаріусом Грошевою О.Ю. 06.12.2018р. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3 на 17/100 часток в праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що на підтвердження факту належності майна спадкодавцю, було надано договір купівлі-продажу житлового будинку, який зареєстровано Біржею нерухомості та основних фондів «Україна» 29.09.1997р. та не посвідчений нотаріально. (а.с. 13)

На час укладання договору, баба заявника ОСОБА_3 не зареєструвала договір купівлі-прдажу №Н8-701 у відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) у нотаріуса, оскільки відповідно до ст.15 Закон України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, а вищевказаний договір був зареєстрований на товарній біржі належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, встановлено, що цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 4 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) - цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод

У відповідності зі ст. 41 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу будинку і надвірних господарських споруд, правочин був реальним і вчиненим у формі, дозволеній чинним законодавством України в 1996 році.

У відповідності до діючого на даний час законодавства а саме ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним».

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст.15 Закону України «Про товарну біржу» № 1956-ХІІ від 10.12.1991 р., згідно з ч.2 якої, угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Приписами ч.ч.2, 4 ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» встановлено, що угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з положенням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Встановлення даного факту для заявника ОСОБА_1 необхідно для реалізації його спадкових, майнових прав.

При таких обставинах суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 41, 58 Конституції України, ст.ст. 220, 293 ЦК України, ст.ст. 4, 41, 47, 204, 220, 224 ЦК УРСР (від 18.07.1963р.), ст.ст. 4, 12, 13, 141, 211, 259, 263, 264, 293, 315, 319 ЦПК України, ст.15 Закону України «Про товарну біржу», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний нотаріус Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошева Ольга Юріївна, заінтересована особа: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Біржа нерухомості та основних фондів "Україна" про встановлення юридичного факту дійсності договору купівлі-продажу - задовольнити.

Встановити факт, що договір купівлі-продажу № Н-8-701 від 29.09.1997 року 17/100 житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_2 , як продавцем та ОСОБА_3 , як покупцем, укладений та зареєстрований на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» 29.09.1997 року, зареєстрований в комунальному підприємстві Харківському міському бюро технічної інвентаризації,1721 від 06.10.1997 року є дійсним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Г. Проценко