Постанова
Іменем України

22 травня 2019 року
м. Київ

справа № 295/8491/16-ц
провадження № 61-34972св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),
суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідачі: Військова частина НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційний відділ міста Житомира,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2017 року у складі судді Перекупки І. Г. та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 02 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Талько О. Б., Шевчук А. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив у процесі розгляду справи, до Військової частини НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира (далі КЕВ міста Житомира) про визнання протиправним і скасування рішення Військової частини НОМЕР_2 , поновлення на квартирному обліку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що з 2003 року до 2013 року він проходив військову службу в Збройних Силах України. У зв`язку з відсутністю в нього житла з 22 серпня 2003 року його було взято на квартирний облік при Центрі прийому обробки спеціальної інформації та контролю навігаційного поля. Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 , правонаступником якої є Військова частина НОМЕР_1 , від 27 квітня 2009 року його було зараховано на квартирний облік при Військовій частині НОМЕР_2 та Бердичівському гарнізоні як безквартирного зі складом сім`ї 3 особи і внесено до списку військовослужбовців, які потребують покращення житлових умов з 22 серпня 2003 року на загальних підставах. 10 серпня 2010 року у зв`язку з народженням у нього другої дитини було внесено зміни до інформації про склад сім`ї, що міститься в обліковій справі. Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 05 липня 2013 року № 135 його було звільнено з військової служби у запас з 24 липня 2013 року на підставі частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням контракту із зарахуванням на військовий облік до Бердичівського об`єднаного міського військового комісаріату Житомирської області. Рішенням житлової комісії Військовій частині НОМЕР_2 від 31 липня 2013 року, оформленим протоколом № 160, його було знято з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_2 у зв`язку із звільненням з військової служби. Вважаючи зняття його з квартирного обліку безпідставним, просив: визнати протиправним і скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 , прийняте у формі протоколу № 160, від 31 липня 2013 року; зобов`язати відповідачів вчинити дії поновити його у списках військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебували у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання), за період часу з 31 липня 2013 року до 14 лютого 2017 року (включно), як такого, що має право перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 , прийняте у формі протоколу № 160 засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 від 31 липня 2013 року, затверджене командиром Військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_2 31 липня 2013 року, частково, а саме: окремі його положення, якими вирішено: «зняти з квартирного обліку капітана ОСОБА_1 при Військовій частині НОМЕР_2 у зв`язку із звільненням з військової служби, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 135 від 05 липня 2013 року у запас за пунктом «а» частини шостої (у зв`язку із закінченням строку контракту)». Зобов`язано відповідачів вчинити дії поновити ОСОБА_1 в списках військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебували у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання), за період часу з 31 липня 2013 року по 14 лютого 2017 року (включно), як такого, що має право перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов за період часу з 31 липня 2013 року по 14 лютого 2017 року (включно).

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що при зарахуванні ОСОБА_1 в чергу на отримання житла у 2003 році та перебування його на квартирному обліку не було допущено порушень житловою комісією та позивачем, тому зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 , який правомірно перебував на ньому у військовій частині, суперечить Конституції України та житловому законодавству, а прийнята Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, стосується військовослужбовців, які були прийняті на квартирний облік після набрання нею законної сили. Чинним законодавством України не передбачена можливість зняття з узагальненого списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання), у зв`язку із звільненням у запас по закінченню строку контракту.

Додатковим рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2017 року стягнуто в солідарному порядку з Військової частини НОМЕР_1 та КЕВ міста Житомира на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп. з кожного.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 02 квітня 2018 року апеляційну скаргу КЕВ міста Житомира залишено без задоволення, а рішення Богунського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

У квітні 2018 року КЕВ міста Житомира подав касаційну скаргу на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 02 квітня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, що не передбачає залишення його на обліку для отримання житла. Згідно з Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, військовослужбовці, зараховані на квартирний облік після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які мають вислугу на військовій службі менше ніж 20 років, у разі звільнення з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів та неможливістю проходити військову службу, залишаються на обліку до отримання жилого приміщення для постійного проживання. Перелік умов, за яких військовослужбовець залишається на обліку, є вичерпним. Рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 було прийнято 31 липня 2013 року, а з цим позовом ОСОБА_1 звернувся лише 15 серпня 2016 року, тобто з пропуском загальної позовної давності. КЕВ міста Житомира є неналежним відповідачем у справі, оскільки не виносить рішення про прийняття чи зняття з квартирного обліку, не поновлює військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби у списках осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

У липні 2018 року представник ОСОБА_1 адвокат Козадаєв В. С. подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік з 22 серпня 2003 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому має бути забезпеченим жилим приміщенням для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку без врахування вислуги на військовій службі. Позивачем не пропущено строк звернення до суду з цим позовом, який пред`явлено 16 червня 2016 року, тобто в межах загальної позовної давності.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Богунського районного суду міста Житомира.

23 липня 2018 року справа № 295/8491/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції (далі ЦПК України 2004 року), та частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 213 ЦПК України 2004 року, та статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 214 ЦПК України 2004 року та частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що з 2003 до 2013 року ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України.

Рішенням житлової комісії Центру прийому і обробки спеціальної інформації та контролю навігаційного поля, оформленим протоколом від 22 серпня 2003 року № 31, лейтенанта ОСОБА_1 було зараховано на квартирний облік.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 05 липня 2013 року № 135 капітана ОСОБА_1 , командира взводу управління роти радіоперешкод, звільненого наказом Командувача сухопутних військ Збройних Сил України від 06 червня 2013 року № 319-ПМ з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту за пунктом «а» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 24 липня 2013 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Бердичівського об`єднаного міського військового комісаріату.

Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 , оформленим протоколом від 31 липня 2013 року № 160, капітана ОСОБА_1 знято з квартирного обліку при Військовій частині НОМЕР_2 у зв`язку зі звільненням з військової служби на підставі наказу від 05 липня 2013 року № 135 у запас (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною першою статті 12 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі Порядок).

Відповідно до пункту 24 Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи містяться у пункті 29 Порядку.

Дія пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується з тим, з якої саме з підстав, зазначених у частині шостій статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

Встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, що позбавляє його права залишатися на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_2 , оскільки підставою для звільнення в запас було закінчення строку дії контракту, а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційний заходів.

Пунктом 30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

При цьому вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно з пунктом 2.19 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абзаці першому пункту 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц (провадження № 14-169цс18).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов помилкового висновку, що рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 , оформленим 31 липня 2013 року протоколом № 160, було порушено права позивача щодо перебування на черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання), оскільки вищенаведені норми Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями не передбачають підстав залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов з огляду на його звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту та наявністю в нього на час зняття з квартирного обліку лише 10 років календарної вислуги.

Тому підстави для задоволення позову відсутні.

Таким чином, судами неправильно застосовані вищенаведені норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Згідно з частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

За подання апеляційної та касаційної скарг КЕВ міста Житомира сплатив судовий збір в загальному розмірі 3 612 грн 80 коп. Тому ці грошові кошти слід стягнути з позивача на користь відповідача.

У зв`язку із скасуванням рішення Богунського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду Житомирської області від 02 квітня 2018 року підлягає скасуванню також додаткове рішення Богунського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2017 року.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира задовольнити.

Рішення Богунського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2017 року, додаткове рішення Богунського районного суду міста Житомира від 07 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 02 квітня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира про визнання протиправним і скасування рішення Військової частини НОМЕР_2 , поновлення на квартирному обліку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг в розмірі 3 612 (три тисячі шістсот дванадцять) гривень 80 копійок.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник
С. О. Погрібний Г. І. Усик