Справа № 750/3370/19
Провадження № 2/750/1159/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання договору недійсним,

треті особи: Державна податкова інспекція у м. Чернігові Головного територіального управління Державної фіскальної служби України в Чернігівській області, Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області,

в с т а н о в и в:

26.03.2019 позивач звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визнання договору № 3572 оренди земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , який укладено 25.03.2009 року між ОСОБА_1 та Чернігівською міською радою, недійсним.

Обґрунтувала свій позов тим, що 25 березня 2009 року між нею та Чернігівською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки № 3572 для експлуатації нежитлового приміщення - салону краси по АДРЕСА_1. Вказаний договір був укладений нею на вимогу Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради, посадовими особами якого їй було роз`яснено, що в протилежному випадку експлуатація її офісу, що знаходиться на земельній ділянці, що є комунальною власністю міста буде незаконною, призведе до несплати податків та на неї будуть накладені штрафні санкції, що було також підтверджено Державною податковою інспекцією у м. Чернігові, як контролюючим органом по сплаті орендних платежів за земельні ділянки комунальної власності. З моменту укладення договору позивач сумлінно його виконувала та сплачувала орендні платежі, визначені умовами договору, поки у 2016 році не дізналася, що відповідно до чинного законодавства земельна ділянка під багатоквартирним будинком не може бути предметом оренди з фізичними особами, а має передаватися оплатно чи безоплатно організаціям, що займаються організацією та обслуговуванням такого будинку, у зв`язку з чим на момент укладення спірного договору та на даний час позивач не була належним орендарем/користувачем земельної ділянки під багатоквартирним будинком, а тому спірний договір підлягає визнанню недійсним з моменту укладення, адже суперечить вимогам статтей 42, 79, 79-1 Земельного Кодексу України, ст. 381 ЦК України та був підписаний позивачем через необізнаність та наполегливість відповідача.

Також позивач посилається на лист Державного комітету земельних ресурсів України № 100 46/17/4-10 від 26.05.2010 року, вимоги якого також не були дотримані відповідачем при укладенні договору оренди, хоча спірний договір укладався уже після появи даного листа. В листі висловлена позиція щодо неможливості надання в оренду земельної ділянки для обслуговування вбудованого чи прибудинкового приміщення в багатоквартирному будинку, так як неможливо виділити частину приміщення будинку, як окрему будівлю та надати йому окрему адресу, яка необхідна для визначення місця розташування земельної ділянки, що унеможливлює створення об`єкту земельних відносин - земельної ділянки.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що строк дії договору оренди № 3572 закінчився 02.03.2014 року, а рішення про його поновлення не приймалося.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області не з`явився, подав пояснення по справі, в якому просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позивачем не доведено факту порушення своїх прав свобод чи інтересів шляхом укладення спірного договору оренди земельної ділянки.

Представник Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області в судовому засіданні при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі пункту 79 рішення Чернігівської міської ради від 02.03.2009 (35 сесія 5 скликання) між Чернігівською міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки від 25.03.2009 №3572 .

Відповідно до п.1 Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку в місті Чернігові для експлуатації нежитлового приміщення - салону краси по АДРЕСА_1 .

Договір укладено до 02 березня 2014. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір подовжити його дію (п.6 договору).

ОСОБА_1 письмово не зверталася до Чернігівської міської ради із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його укладено.

Частиною 8 ст.33 Закону України «Про оренду землі» (станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

За змістом ч. 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання відповідно до закону щодо регулювання земельних відносин.

Рішення про поновлення договору від 25.03.2009 №3572 на новий строк Чернігівською міською радою не приймалося, додаткова угода не укладалася.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9, який детально регламентує порядок визнання правочинів недійсними, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Оскільки на час укладення договору оренди земельної ділянки він не суперечив вимогам чинного законодавства, а тому підстав для визнання недійсним оспорюваного позивачем договору суд не вбачає.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 з підстав, зазначених нею у позові, не підлягаю задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання договору недійсним, треті особи: Державна податкова інспекція у м. Чернігові Головного територіального управління Державної фіскальної служби України в Чернігівській області, Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 30.05.2019.

Суддя Л.В. Карапута