ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4899/19 Справа № 204/1646/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Токар Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання недійсним кредитного договору,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до публічного акціонерного товариства УкрСиббанк (далі ПАТ УкрСиббанк) про визнання недійсним кредитного договору, мотивуючи його тим, що між ним та ПАТ УкрСиббанк було укладено два кредитні договори, договір про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року на суму 20.000 доларів США, за сплатою відсотків у розмірі 13,9% річних на строк до 08 листопада 2017 року, та договір про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року на суму 83. 000 доларів США, зі сплатою відсотків в розмірі 10,3% річних на строк до 01 листопада 2027 року.

Зазначав, що видача кредитів за ними відбувалась не у визначеній кредитними договорами валюті доларах США, а у національній валюті України гривні, що порушує його права.

Вказував, що під час укладання спірних договір його не було ознайомлено з усіма їх істотними умовами, банком включені умови, які також порушують його права споживача та свідчать про нечесну підприємницьку діяльність банку.

Посилаючись на те, що банк не надав йому в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, а умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків та направлені погіршання становища споживача, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року; визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2016 року та ухвалення нового рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при укладенні спірних кредитних договорів банком були порушені його права споживача, що підтверджується матеріалами справи.

Правом на надання відзиву відповідач по справі не скористався.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 02 листопада 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (назву якого змінено на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К, відповідно до якого останній отримав кредит (грошові кошти) у розмірі 83.000 доларів США (т.1 а.с.8-9).

Пунктом 1.4.,1.5. вказаного договору передбачено, що кредит надається позичальнику для його особистих потреб шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням (т.1 а.с.8).

В довідці з особистого рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за період з 01 листопада 2006 року по 18 грудня 2006 року відображено видачу кредитних коштів згідно кредитного договору №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року в іноземній валюті в розмірі 83.000 доларів США (т.1 а.с.61).

09 листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0.

За умовами цього договору банк надав позивачу кредитні кошти у розмірі 20.000 доларів США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок № НОМЕР_2 у банку, а останній зобов`язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 08 листопада 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.

За користування кредитними коштами позивач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 13,90% річних. У випадках настання обставин, передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2 договору (зокрема, у випадку неналежного виконання умов кредитного договору), процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п.1.3.1. кредитного договору-2 (а.с.16 зворот). Сторони домовилися, що розмір процентної ставки може бути змінений (п.1.3.2. кредитного договору-2). Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором.

Також між ОСОБА_2 ОСОБА_3 та банком 09 листопада 2007 року було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №0, якою сторони погодили внести зміни в договір, а саме: Додати до договору Додаток №2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», графік розрахований на дату підписання додаткової угоди; Додати до договору Додаток №3 «Тарифи Банку». Пункт 1.3.5. викласти в наступній редакції: «1.3.5. Позичальник згідно умов договору сплачує Банку комісію на умовах, зазначених у цьому договорі». Вирішили питання стосовно сплати плати на користь третіх осіб, та погодили, що у разі настання обставин: передбачених підпунктами «а»,«б» п.5.2. Кредитного договору-2 - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п.1.3.1. договору та інші умови.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач самостійно, розуміючи свої дії та їх наслідки, уклав спірні кредитні договори, засвідчивши своїм підписом ознайомлення з його умовами та їх прийнятність до виконання, спірні договори укладені в письмовій формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Нормами цивільного законодавства передбачено як визнання правочину недійсним в цілому, так і визнання недійсним окремих його положень, а також передбачено можливість визнання правочину недійсним в цілому, якщо недійсність окремих його положень тягне за собою недійсність інших його частин і недійсність правочину в цілому.

Згідно з ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

За положеннями частин першої, шостої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійсненні з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93, визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Банки мають надавати споживачу повну, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про сукупну вартість споживчого кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України.

Даними про сукупну вартість кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Матеріалами справи підтверджується факт укладання спірних кредитних договорів, про що свідчить підписи сторін на кожній сторінці.

Договорами чітко визначено предмет договору, порядок надання кредиту та сплати процентів, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, звільнення від відповідальності, врегулювання спорів,заключні положення, гарантії, особливі умови.

Сторонам також було узгоджено детальний розпис сукупної вартості кредиту,значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту.

У текстах спірних договорів зазначено, що позичальник повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за цим договором та погоджується з ними.

Спірні договори споживчого кредиту підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі (т.1 а.с.8-9,16-18,19).

Графіки погашення кредитів також підписані позичальником (т.1 а.с.10-11,13,15,20-21,23-22).

Банк надав позичальнику документи, які передували укладанню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки.

Колегією суддів не встановлено і будь-яких обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, оскільки як вже зазначалось вище сторонами погоджено усі істотні умови при укладанні правочину.

Спірні кредитні договори відповідали нормам законодавства, які діяли на час їх укладання.

Позивачем не доведено, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача

При вирішенні даної справи колегія суддів приймає до уваги наступне.

Можаєвим ОСОБА_4 було подано клопотання про призначення економічної експертизи та про призначення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року призначено по справі почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи виконано підпис на додатковій угоді №1 від 31 березня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007року ОСОБА_1 власноручно або іншою особою? Чи виконано підпис на додатку №1 (графік погашення кредиту) від 31 березня 2009 року до додаткової угоди №1 від 31 березня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року ОСОБА_1 власноручно або іншою особою? Чи виконано підпис на додатковій угоді №1 від 31 березня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 02 листопада 2006 року ОСОБА_1 власноручно або іншою особою? Чи виконано підпис на додатку №1 (графік погашення кредиту) від 3 березня 2009 року до додаткової угоди №1 від 31 березня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 02 листопада 2006 року ОСОБА_1 власноручно або іншою особою? (т.2 а.с.197-198).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року призначено по справі економічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: Чи підтверджується документально видача АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») кредитних коштів ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року у сумі 20.000 доларів США і саме в іноземній валюті (доларах США)? Чи підтверджується документально видача АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») кредитних коштів ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року у сумі 83.000 доларів США? Яка є дійсна валюта виданих кредитних коштів за вказаним договором? Чи відповідає розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року станом на 12 березня 2018 року умовам кредитного договору, вимогам нормативних актів щодо ведення обліку банків та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором? Чи відповідає розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року станом на 12 березня 2018 року умовам кредитного договору, вимогам нормативних актів щодо ведення обліку банків та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?Яким є реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту відповідно до базових умов, викладених на момент укладання Договору про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року? Чи відповідають розраховані реальна процентна ставка і абсолютне значення подорожчання кредиту даним, наведеним в зазначеному договорі і додатку до нього? Якими є сукупна вартість кредиту (у процентному значенні та у грошовому виразі) відповідно до базових умов, викладених на момент укладання договору про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року? Чи відповідають розраховані сукупна вартість кредиту (у процентному значенні та у грошовому виразі) даним, наведеним в зазначеному договорі і додатках до нього? Який розмір складає документально обґрунтований щомісячний платіж (в т.ч. за кредитом, процентами, комісією, страховими та іншими платежами), виходячи з базових умов, викладених на момент укладання договору про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року? Чи обґрунтовано нормативно та документально виконано АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») оформлення з надання кредиту за договором про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року? Який розмір складає документально обґрунтований щомісячний платіж (в т.ч. за кредитом, процентами, комісією, страховими та іншими платежами), виходячи з базових умов, викладених на момент укладання Договору про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року? Чи обґрунтовано нормативно та документально виконано АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») оформлення з надання кредиту за Договору про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року? Яка загальна сума коштів сплачена позичальником на виконання умов Договору про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року станом на 12 березня 2018 року? Яка загальна сума коштів сплачена позичальником на виконання умов договору про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року станом на 12 березня 2018 року? (т.3 а.с.33-35).

03 січня 2018 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи було надано висновок експерта №5974-17, з якого вбачається, що підпис на додатковій угоді №1 від 31 березня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису; підписи від імені ОСОБА_1 в графі Позичальник та в графі Можаєв ОСОБА_5 .І. (підпис, прізвище, та ініціали особи, яка отримала) у додатку №1 (графік погашення кредиту) від 31 березня 2009 року до додаткової угоди №1 від 31 березня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису; підпис від імені ОСОБА_1 в графі Позичальник у додатковій угоді №1 від 31 березня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 02 листопада 2006 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису; підписи від імені ОСОБА_1 в графі Позичальник та в графі Можаєв ОСОБА_5 .І. (підпис, прізвище, та ініціали особи, яка отримала) у додатку №1 (графік погашення кредиту) від 31 березня 2009 року до додаткової угоди №1 від 31 березня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 02 листопада 2006 року виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису (т.3 а.с.2-6).

25 лютого 2019 року за результатами проведення судово-економічної експертизи було надано висновок експерта №1806/1807-18, з якого вбачається, що в обсязі наданих на дослідження документів, надати відповіді на питання: Чи підтверджується документально видача АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») кредитних коштів ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року у сумі 20.000 доларів США і саме в іноземній валюті (доларах США); Чи підтверджується документально видача АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») кредитних коштів ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року у сумі 83.000 доларів США, яка є дійсна валюта виданих кредитних коштів за вказаним договором; Чи відповідає розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року станом на 12 березня 2018 року умовам кредитного договору, вимогам нормативних актів щодо ведення обліку банків та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором; Чи відповідає розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року станом на 12 березня 2018 року умовам кредитного договору, вимогам нормативних актів щодо ведення обліку банків та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором; у зв`язку з невідповідністю п`ятого питання Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та у зв`язку з тим, що воно не відноситься до завдань економічної експертизи, воно було досліджено в наступному вигляді: визначити сукупну вартість кредиту (у процентному значенні та грошовому виразі) відповідно до базових умов, викладених на момент укладання договору про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року? Чи відповідають розрахункові сукупна вартість кредиту (у процентному значенні та грошовому виразі) даним,наведеним в зазначеному договорі та додатках до нього. Якими є сукупна вартість кредиту (у процентному значенні та грошовому виразі) відповідно до базових умов, викладених на момент укладання договору про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року; Чи відповідають розраховані сукупна вартість кредиту (у процентному значенні та у грошовому виразі) даним, наведеним в зазначеному договорі і додатках до нього? Який розмір складає документально обґрунтований щомісячний платіж (в т.ч. за кредитом, процентами, комісією, страховими та іншими платежами), виходячи з базових умов, викладених на момент укладання Договору про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року; Чи обґрунтовано нормативно та документально виконано АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») оформлення з надання кредиту за договору про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року? Який розмір складає документально обґрунтований щомісячний платіж (в т.ч. за кредитом, процентами, комісією, страховими та іншими платежами), виходячи з базових умов, викладених на момент укладання Договору про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року; Чи обґрунтовано нормативно та документально виконано АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») оформлення з надання кредиту за Договору про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року? Яка загальна сума коштів сплачена позичальником на виконання умов договору про надання споживчого кредиту №0 від 09 листопада 2007 року станом на 12 березня 2018 року?Яка загальна сума коштів сплачена позичальником на виконання умов Договору про надання споживчого кредиту №1753ДИ022К від 02 листопада 2006 року станом на 12 березня 2018 року? - не надається за можливе (т.3 а.с.40-80).

Втім дані обставини не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки встановлені експертизами факти не мають правового значення в розрізі заявлених ним позовних вимог саме про визнання кредитних договорів недійсними у зв`язку з невідповідністю їх Закону України Про захист прав споживачів.

Не підписання ОСОБА_1 . додаткових угод, яке було встановлено висновком експертизи, не є безумовною підставою для визнання недійсними саме кредитних договорів виходячи з презумпції правомірності правочину та зважаючи на те, що позивачем не ставиться під сумнів підписання спірних кредитних договорів, оскільки саме у них були визначені усі істотні умови по кредиту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.