ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року по справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» (Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк») до ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа - Управління служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпропетровську ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року АТ «ОТП Банк» (ПАТ «ОТП Банк») звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 06.03.2007 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (АТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №ML-300/0099/2007, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 632400,00 доларів США на придбання нерухомого майна. Датою остаточного повернення кредиту є 06.03.2032 року, за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка в розмірі фіксованого відсотку 5,99 % + FIDR . Банк виконав своє зобов`язання та надав відповідачу кредит в розмірі 632400,00 доларів США, проте позичальник умови кредитного договору виконувала неналежним чином, допустила прострочення, у зв`язку з чим станом на 03.07.2015 року виникла заборгованість, яка складає 516738,75 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 256400,32 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 06.03.2007 між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки №PML-300/0099/2007, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира по АДРЕСА_1 , загальною площею 272,1 кв.м., житловою площею 141,7 кв. м. Відповідно до пункту 6.2. зазначеного договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати позичальником позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такі валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення відповідачем будь-якого із зобов`язань за ст. 5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. 27.04.2012 на адресу відповідача направлено іпотечне повідомлення за вихідним номером 1711 /12 про погашення заборгованості за кредитним договором №ML-300/0099/2007 від 06.03.2007 в розмірі 790132,34 доларів США протягом 30 календарних днів, яке було проігноровано. Тому позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 272,1 кв.м., житловою площею 141,7 кв. м., в рахунок погашення заборгованості, що виникла у ОСОБА_4 перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № ML-300/0099/2007 від 06.03.2007 року що складається із 516738,75 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 256400,32 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а всього складає 773139,07 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку складає 16244889,58 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів з продажу квартири, встановленням початкової ціни предмету іпотеку для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на даний вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій при виконанні рішення суду, а також стягнути на користь позивача судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року позов задоволено, вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 272, 1 кв.м., житловою площею 141, 7 кв. м., яка належать спадкоємцям померлої ОСОБА_4 малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах яких діє законний представник - батько ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості, що виникла у ОСОБА_4 перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором №ML-300/0099/2007 від 06.03.2007 року, що складається із 516738,75 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 256400,32 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а всього 773139,07 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку складає 16244889,58 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів з продажу квартири, встановленням початкової ціни предмету іпотеку для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на даний вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) під час проведення виконавчих дій при виконанні рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовою розпискою представника АТ «ОТП Банк» - Чухалова Д.Д. та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 (а.с. 83 т.2). Клопотання АТ «ОТП Банк» та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 . від 04.03.2019 року про відкладення розгляду справи, у зв`язку з можливим врегулюванням спору мирним шляхом, є необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні 08.01.2019 року за клопотанням сторін вже було оголошено у справі перерву для врегулювання спору мирним шляхом до 05 березня 2019 року. Таким чином, сторони мали в розпорядженні достатньо часу для з`ясування правових позицій та можливого мирного врегулювання спору, підготовки відповідних заяв (клопотань) тощо.

Управління служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради надіслало до апеляційного суду заяву від 13.11.2018 року, в якій просить розглянути справу без участі представника, з вирішенням справи на розсуд суду, з урахуванням інтересів дітей (а.с. 59 т.2).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 06 березня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_4 (позичальник) було укладено кредитний договір №ML-300/0099/2007, відповідно до якого позичальник отримала кредитні кошти в розмірі 632400,00 дол. США на придбання нерухомого майна, з датою остаточного повернення кредиту 06.03.2032 року (а.с. 7-14 т.1).

Відповідно до п. 3 вказаного вище кредитного договору, сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде плаваюча процентна ставка в розмірі фіксованого відсотка 5,99 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).

Положеннями 1.9.1. кредитного договору №ML-300/0099/2007 від 06.03.2007 року визначено, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або третіми особами своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим Договором та/або умов договору іпотеки, та/або договору поруки; при цьому, виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги.

Додатком №1 до кредитного договору №ML-300/0099/2007 від 06.03.2007 року сторони договору погодили Графік повернення кредиту та сплати відсотків (а.с. 24-29 т.1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором 06 березня 2007 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки №PCL-300/0099/2007, за умовами якого предметом іпотеки є квартира по АДРЕСА_1, загальною площею 272, 1 кв.м., житловою площею 141, 7 кв.м. (а.с 17-22 т.1).

Відповідно до п. 3.1 договору іпотеки №PCL-300/0099/2007 від 06.03.2007 року, предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. за реєстровим №386.

Згідно пункту 6.2. договору іпотеки №PCL-300/0099/2007 від 06.03.2007 року, іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати позичальником позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такі валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення відповідачем будь-якого із зобов`язань за ст. 5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України.

06 жовтня 2011 між позивачем та ОСОБА_4 укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №ML-300/0099/2007 від 06.03.2007, згідно якого на період з 06.10.2011 по 06.03.2012 для розрахунку процентів за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 11,99 %, а з 06.03.2012 року - до повного виконання сторонами боргових зобов`язань за кредитним договором встановлено плаваючу відсоткову ставку в розмірі 7,94 % + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) (а.с. 15-16 т.1).

Позичальник ОСОБА_4 умови кредитного договору №ML-300/0099/2007 від 06.03.2007 року виконувала не належним чином, допустивши прострочення, у зв`язку з чим станом на 03.07.2015 року, утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 516738,75 доларів США та заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 256400,32 доларів США, що підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та відповідає умовам кредитного договору (а.с. 23 т.1).

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ 10.07.2015 року, актовий запис №5402 (а.с. 75 т.1).

Згідно копії спадкової справи № 558/25015, заведеної Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 29.12.2015, після смерті ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцями всього майна є неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки інші спадкоємці ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ) відмовились від прийняття спадщини на їх користь (а.с. 81 - 89 т.1).

Законним представником дітей є ОСОБА_1 - батько дітей, який також надав заяву 29.12.2015 про прийняття спадщини від ОСОБА_4 та цього ж дня відмовився від спадщини на користь дітей (а.с. 85 т.1).

На час постановлення оскаржуваного рішення свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , видані не були.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2016 року до участі у справі залучено її правонаступників - дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах яких діє їх законний представник - батько ОСОБА_1 (а.с. 107 т.1).

Позивачем було направлено претензію кредитора від 13.01.2016 до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, яка була отримана нотаріальною конторою 17.02.2016 за №162 (а.с. 89 т.1).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», з відповідними змінами та доповненнями, іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язань нерухомим майном, що залишається у володіння і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку».

Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

За вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

За змістом частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

Так, Велика Палата Верхового Суду у своїй постанові від 21 березня 2018 року №14-11цс18 дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Також, за положеннями статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1281 ЦК України, в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги ( ч. 2 ст. 1281 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

В пункті 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, зокрема, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши наявність заборгованості за кредитним договором №ML-300/0099/2007 від 06.03.2007 року, яка нарахована за життя позичальника ОСОБА_4 ; встановивши факт укладення договору іпотеки між позивачем та ОСОБА_4 на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором; встановивши також коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , - діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; приймаючи до уваги, що квартиру, яка є предметом іпотеки, придбано ОСОБА_4 за кредитні кошти в день укладення кредитного договору, - колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 272,1 кв.м., житловою площею 141,7 кв. м., яка належать спадкоємцям померлої ОСОБА_4 малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах яких діє законний представник - батько ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості, що виникла у ОСОБА_4 перед АТ «ОТП Банк» за кредитним договором №ML-300/0099/2007 від 06.03.2007 року, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 516738,75 доларів США та заборгованості по відсоткам за користування кредитомв розмірі 256400,32 доларів США, а всього 773139,07 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день проведення розрахунку складає 16244889,58 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів з продажу квартири, зі встановленням початкової ціни предмету іпотеку для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на даний вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) під час проведення виконавчих дій при виконанні рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не зазначено початкової вартості предмету іпотеки, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки, як зазначено вище, сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо, наприклад, така вартість майна змінилася, а незазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

У зв`язку із наведеним, у пункті 44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз`яснено, що суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Посилання апелянта на те, що договір іпотеки був вчинений без дозволу органу опіки та піклування та має ознаки нікчемності, враховуючи, що на час укладення іпотечного договору діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали у спірній квартирі, - не спростовують викладених вище висновків суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки право власності на спірну квартиру неповнолітні діти набули в порядку спадкування після своєї матері, їх права та обов"язки є похідними від прав та обов"язкив спадкодавця.

Колегія звертає увагу, що на час укладення договору іпотеки діти не мали права власності стосовно предмета іпотеки, тому необхідність отримання згоди органу опіки і піклування на укладення договору іпотеки була відсутні.

Вказаний вище договір іпотеки ознак нікчемності не має. У справі, що розглядається, зустрічний позов про визнання договору іпотеки недійсним не заявлений; про розгляд справи за позовом щодо оспорювання договору іпотеки в іншому провадженні учасниками процесу не заявлено. Заявлення позивачем в іншому провадженні позову про стягнення з відповідачів заборгованості за тим самим кредитним договором не створює перешкод для розгляду даної справи про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилання апелянта на неналежність представленого позивачем розрахунку заборгованості має формальний характер, без належного обґрунтування.

Колегія приймає до уваги, що представлений банком розрахунок заборгованості, до якого увійшли лише борг за тілом кредиту та проценти, що нараховані за життя позичальника, є арифметично правильним, складений у відповідності до умов кредитного договору, з відповідними змінами.

Апелянтом не надано доказів на підтвердження його позиції про неправильність представленого банком розрахунку, клопотань про витребування доказів судом, зокрема, про призначення відповідної судової експертизи - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

За положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та250 кв. метрів для житлового будинку.

Встановивши, що загальна площа предмету іпотеки, квартири АДРЕСА_1 , становить 272,1 кв.м., - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземні валюті».

Колегія звертає увагу, що до постановлення оскаржуваного рішення місцевим судом ОСОБА_1 , без поважних причин, не заявлено про застосування позовної давності або про порушення виключної підсудності, що підтверджується письмовими матеріалами справи, журналами судових засідань районного суду. При цьому, ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_6 були належним чином повідомлені про судові засідання місцевого суду у даній справі та неодноразово подавали заяви про відкладення розгляду справи (11.11.2016 року, 05.12.2016 року, 10.01.2017 року, 01.02.2017 року, 24.02.2017 року). В апеляційній скарги, під час розгляду справи апеляційним судом апелянтом про застосування позовної давності, порушення виключної підсудності також не заявлено, тому суд апеляційної інстанції зазначені обставини не перевіряє.

Колегія наголошує, що, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Обставини, які виникли після постановлення оскаржуваного рішення місцевим судом, про які не зазначено в апеляційній скарзі - не можуть бути взяті до уваги судом та не впливають на вирішення цивільного спору по суті у даному провадженні.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,- залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді