21.05.2019 року Провадження №2/425/65/19
Справа №425/3306/18
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі:
головуючого судді - Романовського Є.О.,
за участю секретаря Чикунової Ю.С.,
за відсутністю учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є наймачем квартири
АДРЕСА_1 , де зареєстрований його прийомний син - відповідач, який з 2002 року в ній не проживає, оскільки з 29.01.2002 року по 29.01.2017 року перебував в місцях позбавлення волі, на теперішній час його місце знаходження не відоме, комунальні послуги він не сплачує, чим перешкоджає йому як власнику квартири здійснювати право користування та розпорядження своїм майном.
На підставі викладеного, просив суд визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити заочне рішення.
17.12.2018 року згідно ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ордеру від 25.06.1981 року № 372, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 була надана
ОСОБА_3 , яка 09.01.1987 року уклала шлюб з ОСОБА_1 та змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.01.1987 року, відповідний запис № 11, серія НОМЕР_1 (а.с.7, 11).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.09.2013 року, актовий запис № 635, Серія І НОМЕР_2 (а.с.12).
ОСОБА_2 , 1972 року народження, відбував покарання в Макіївській виправній колонії Донецької області в період з 29.01.2002 року по 29.01.2017 року, що підтверджується довідкою, наданою Макіївською виправною колонією Донецької області № 41/42 від 30.01.2006 року (а.с.13).
ОСОБА_1 є платником комунальних послугуг за квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором № 618-143 про користування електричною енергією побутовим споживачем від 04.10.2013 року, типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.04.2015 року, договором про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 04.10.2018 року (а.с.8-10).
Актом щодо встановлення фактичного місця проживання від 09.10.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_2 в даній квартирі не проживає з 2002 року (а.с.15).
Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом.
Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст. 71 цього Кодексу.
Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року, роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Так відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї.
Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім`ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання.
У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.
Таким чином, як випливає із указаної норми, якщо особа перебуває у місцях позбавлення волі за ним зберігається право на жиле приміщення, в якому він зареєстрований.
Оскільки відповідач перебуває в місцях позбавлення волі та на теперішній час відсутня інформація про його звільнення (а.с.66), суд, беручи до уваги п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України суд,
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Рубіжанського міського суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду складено 27 травня 2019 року.

Суддя Є.О. Романовський