22-ц/804/1060/19
266/2470/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 266/2470/17

Номер провадження 22-ц/804/1060/19

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Пономарьової О.М., Попової С.А.

секретар Єфремова О.В.

сторони:

позивач Маріупольська міська рада

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 липня 2017 року, у складі судді Пантелєєва Д.Г.,

у справі за позовом Маріупольської міської ради

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою,

В с т а н о в и в:

В липні 2017 року Маріупольська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою, розташованою за адресою АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , площею 0,5000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 у розмірі 289975,50 грн. Також просила вирішити питання про стягнення з відповідача витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви.

В мотивування позову зазначила, що на підставі рішення Маріупольської міської ради від 26 грудня 2006 року № 5/8-1151 між позивачем та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки від 16 квітня 2007 року. За умовами договору позивач передає, а приватний підприємець ОСОБА_1 приймає у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , площею 0,5000 га. Договір укладено строком на 10 років до 26 грудня 2016 року з фіксованою платою за земельну ділянку в грошовій формі у розмірі 2 % від грошової оцінки земельної ділянки за рік. 10 лютого 2017 року діяльність ПП ОСОБА_1 , як приватного підприємця, припинена. Відповідач належним чином не виконував умови договору щодо своєчасної та повної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, в наслідок чого за період з січня 2014 року по грудень 2016 року утворилась заборгованість з орендної плати в сумі 289 975,50 грн.

Заочним рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 липня 2017 року позов Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Маріупольської міської ради заборгованість з орендної плати земельної ділянки в сумі 289975 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Маріупольської міської ради судовий збір в сумі 4356,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 серпня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 19.07.2017 року у цивільній справі за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просив частково скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким залишити без задоволення позовні вимоги Маріупольської міської ради про стягнення з нього заборгованості з орендної плати за період з 14 квітня 2014 року по 17 травня 2016 року включно.

Зокрема зазначив, що йому не було відомо про розгляд справи, оскільки знаходився поза межа України.

Вказує, що судом не застосовано норми спеціального Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275 від 02 грудня 2015 року, які звільняють його, як суб`єкта господарювання, з 14 квітня 2014 року по 17 травня 2016 року включно від виконання обов`язків щодо плати за землю за договором, оскільки земельна ділянка розташована на території проведення антитерористичної операції. З 2004 року по 10 лютого 2017 року відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснював господарську діяльність на території м. Маріуполя, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію.

Зазначає, що сума орендної плати повинна бути розрахована, виходячи з суми нормативної грошової оцінки землі у розмірі 73,72 грн./м?, оскільки будь-які зміни у пункт 4.1 договору оренди землі не вносились, додаткові угоди про зміну умов договору щодо нормативної грошової оцінки землі сторони не укладали.

Відповідно до положень ст. 360 ЦПК України позивачем на адресу апеляційного суду подано відзив, в якому Маріупольська міська рада (далі ММР) просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що є обґрунтованим та відповідає вимогам закону. Умовами укладеного між сторонами договору оренди передбачено зміну розміру орендної плати за земельну ділянку у разі індексації у встановленому законом порядку грошової оцінки, яку орендатор зобов`язаний вносити у новому розмірі з дня індексації.

Рішенням ММР від 15 грудня 2009 року № 5/38-6108 затверджено матеріали нормативної грошової оцінки земель м.Маріуполя, сел.Старий Крим, сел. Сартана, сел.Талаківка, сел. Гнутово, та з 15 лютого 2011 року почала діяти нова нормативна грошова оцінка.

Відповідно до положень ст. ст. 271, 289 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, який застосовується кумулятивно.

Середня (базова) вартість 1 м2 у м.Маріуполі станом на 2013 рік складала 152,74 грн. Нормативна грошова оцінка переданої відповідачу в оренду земельної ділянки станом на 2011 рік становила 478,65 грн/м2, а з урахуванням коефіцієнтів індексації, нормативна грошова оцінка вказаної ділянки на 2014 рік складає 478,65 грн./кв.м.; на 2015 рік 597,83 грн./кв./м.; на 2016 рік 856,59 грн./кв./м.

Також відповідач, з посиланням на позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 306/2004/15-ц, зазначає, що наявність статусу підприємця у апелянта, не може свідчити про те, що з моменту державної реєстрації як фізичної особи підприємця він вступає в такій якості у всіх правовідносинах, щодо набуття в оренду чи у власність земельної ділянки. Цивільні права й обов`язки фізичної особи, зокрема, право власності, право оренди на земельну ділянку, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності особи. Тому посилання відповідача на застосування до нього норм ст.6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є безпідставними.

В судове засідання апеляційного суду відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.128, 129, 151). Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.158).

В апеляційному суді представник відповідача - ОСОБА_2 . надала пояснення, які аналогічні доводам апеляційної скарги. Пояснила також, що передана в оренду земельна ділянка відповідачу, як суб`єкту підприємницької діяльності, повинна була використовуватися для ремонту і торгівлі автомобілями. Розмір орендної плати визначався виходячи із ставок для осіб, які займаються підприємницькою діяльністю.

Представник позивача ОСОБА_3 в апеляційному суду надав пояснення тотожні доводам, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу. Зазначив також, що відповідач не приступив до використання земельної ділянки, будівництво об`єктів нерухомості на ній не здійснив.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, заочне рішення суду першої інстанції частково скасувати, залишивши без задоволення позовні вимоги про стягнення орендної плати за період з 14 квітня 2014 року по 17 травня 2016 року включно, заперечення представника позивача Маріупольської міської ради Зінов`єва І.Г., який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з таких підстав.

Згідно ч.1, ч.2, ч.5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Маріупольської міської ради від 26 грудня 2006 року № 5/8-1151 між позивачем та ПП ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки від 16 квітня 2007 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 0,5000 га, строком на 10 років з фіксованою оплатою 2 % від грошової оцінки земельної ділянки на рік. Актом прийому-передачі земельної ділянки підтверджується виконання позивачем своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до даних управління Держгеокадастру в м.Маріуполі Донецької області нормативно-грошова оцінка земельної ділянки складає : на 2014 рік 478,65 грн./м?; на 2015 рік 597,83 грн./м? (з урахуванням коефіцієнту індексації 1,249); на 2016 рік 856,59 грн./м? (з урахуванням коефіцієнту індексації 1,433).

Задовольняючи позовні вимоги Маріупольської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.4.4 та 4.5 договору оренди землі, орендна плата за землю вноситься за базовий податковий (звітний) період щомісячно протягом 30 календарний днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Розмір орендної плати за земельну ділянку змінюється у разі індексації у встановленому законом порядку грошової оцінки. У разі індексації грошової оцінки земель м. Маріуполя, орендар зобов`язаний вносити орендну плату у новому розмірі з дня індексації.

Оскільки відповідачем орендна плата за користування земельною ділянкою в повному обсязі та своєчасно не сплачена, суд дійшов висновку, що в наслідок дій відповідача утворилась заборгованість по орендній платі за землю в період з січня 2014 року по грудень 2016 року в сумі 289975,50 грн., яка підлягає стягненню з останнього на користь позивача.

З рішенням суду апеляційний суд не може погодитись, з таких підстав.

За положеннями ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Згідно п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 липня 2017 року відкрито провадження по даній справі № 266/2470/17 за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою. Розгляд справи призначено на 19 липня 2017 року (а.с. 21).

Про час і місце розгляду справи судом сторонам було направлено повідомлення (а.с.22), та 19 липня 2017 року ухвалено оскаржуване заочне рішення (а.с.25).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Оскільки відповідач не був належним чином повідомленим про дату, час і місце засідання суду, справа розглянута без його участі, і останній обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Ухвалюючи нове рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

Спеціальними до застосування у даних правовідносинах є норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, а також інші підзаконні нормативно-правові акти.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Пунктами 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 Податкового кодексу України передбачено, що плату за землю віднесено до загальнодержавного податку.

Виходячи із вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 525 та 615 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата за землю, за положеннями ст.21 Закону України «Про оренду землі», - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

На виконання рішення Маріупольської міської ради від 26 грудня 2006 року № 5/8-1151, 07 березня 2007 року між Маріупольською міською радою (орендодавець) та приватним підприємцем Баландюк І.А. (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, за змістом якого:

- п.п.1.1, 2.1, орендодавець, згідно рішення №5/8-1151 від 26.12.2006 року Маріупольської міської ради надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_1 . В оренду передається земельна ділянка площею 0,5000 га;

- п.п.4.1 4.3, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 73,72 грн. за 1 кв.м., грошова оцінка земель м.Маріуполя встановлена рішенням Маріупольської міської ради № 708 від 28.09.2000 року (зі змінами від 26.09.2003 року № 459) та посвідчується довідкою (витягом) Маріупольського міського управління земельних ресурсів встановленого зразку. Орендна плата за землю (платіж) сплачується орендарем у грошовій формі в розмірі: 2 % від грошової оцінки земельної ділянки (за рік) на рахунок № НОМЕР_3 код 13050200, отримувач місцевий бюджет Приморського району м.Маріуполя, ГУДКУ у Донецькій області, МФО 834016, ;

- п.п.4.4, 4.5, орендна плата за землю вноситься за базовий податковий (звітний) податковий період щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Розмір орендної плати за земельну ділянку змінюється у разі індексації у встановленому законом порядку грошової оцінки. У разі індексації грошової оцінки земель міста Маріуполя, орендар зобов`язаний вносити орендну плату у новому розмірі з дня індексації;

- п.6.5, передача земельної ділянки орендарю здійснюється протягом 5 днів після державної реєстрації цього договору згідно з актом приймання-передачі об`єкту оренди;

- п.13.2, договір набуває чинності на підставі ст.18 Закону України «Про оренду землі» після його підписання сторонами та державної реєстрації у Маріупольському міському відділі ДРФ ДП «ЦДЗК» (а.с. 9 11).

Договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 04.07.162.00162 від 16.04.2007 року.

Актом приймання-передачі земельної ділянки згідно договору оренди № 04.07.162.00162 від 16.04.2007 року, орендодавець передав, а орендар прийняв у користування земельну ділянку площею 0,5000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11 зворот).

Маріупольська міська рада, з посиланням на розрахунок договірних обов`язків по орендній сплаті за землю станом на 24 липня 2017 року за договором оренди вказує, що земельну ділянку передано відповідачу для будівництва та подальшого функціонування автосалону в комплексі з міні СТО та майданчику для продажу та зберігання автомобілів, з розміром орендної плати на рівні «2%» від грошової оцінки землі. Орендар не уклав додаткову угоду до вищевказаного договору оренди щодо збільшення розміру орендної плати за земельну ділянку з «2%» на «3%», однак до бюджету вносив орендну плату на рівні 3 % від грошової оцінки землі з 01 січня 2008 року.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: на 2006-2007 роки 73,72 грн./кв.м; на 2008 рік 75,78 грн./кв.м (з урахуванням коефіцієнту індексації 1,028); на 2009 рік 87,30 грн./кв.м (з урахуванням коефіцієнту індексації 1,152); на 2010 рік 92,45 грн./кв.м (з урахуванням коефіцієнту індексації 1,059); на 2011 рік 478,65 грн./кв.м (з 15.02.2011 р. діє нова грошова оцінка в м.Маріуполі); на 2012 2014 роки 478,65 грн/кв.м, на 2015 рік 597,83 грн/кв.м (з урахуванням коефіцієнту індексації 1,249), на 2016 рік 856,69 грн/кв.м (з урахуванням коефіцієнту індексації 1,433).

Маріупольською міською радою розраховано оренду плату в сумі 289975,50 грн., а саме: за період з січня по грудень 2014 року: 5983,13 грн. х 12 = 71797,50 грн., оплати не надходило; за період з січня по грудень 2015 року: 7472,88 грн. х 12 = 89674,50 грн., оплати не надходило; за період з січня по грудень 2016 року: 10708,63 грн. х 12 = 128503,50 грн., оплати не надходило (а.с. 12 -14).

Відповідач ОСОБА_1 не оспорює період нарахування йому орендної плати з 01 січня 2014 року по 14 квітня 2014 року включно та з 18 травня 2016 року до 26 грудня 2016 року, однак заперечує розмір орендної плати, яка повинна розраховуватись з суми нормативної грошової оцінки землі у розмірі 73,72 грн./кв.м.

Спірні правовідносини у справі виникли з огляду на те, що в період з 14 квітня 2014 року по 17 травня 2016 року в силу норм ст.6 Закону України від 02 вересня 2014 року №1669 - VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» орендар був звільнений від оплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки, проте, позивач продовжував нараховувати орендні платежі.

Земельна ділянка, на яку ПП ОСОБА_1 . набув право оренди, відповідно до Земельного кодексу України відноситься до земель комунальної власності.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за змістом ч.1 ст.1 якого, періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України від 02 вересня 2014 року №1669 - VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Статтею 6 Закону України від 02 вересня 2014 року №1669 - VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (в редакції на момент прийняття нормативно-правового акту) (далі Закон України №1669 VІІ) передбачено звільнення під час проведення антитерористичної операції звільнити суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

На виконання абз.3 п.5 ст.11 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України №1669 VІІ, розпорядженнями № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, № 1275-р від 02 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено місто Маріуполь Донецької області.

Вищенаведений Закон України за своєю сутністю регламентує тимчасове спеціальне право орендарів не здійснювати орендні платежі за користування земельними ділянками впродовж відповідного періоду (що розпочався з 14 квітня 2014 року), коло яких (орендарів - суб`єктів спеціального права) визначається суб`єктами господарювання, що здійснюють свою діяльність на території населених пунктів, визначення переліку яких цим Законом доручено Кабінету Міністрів України (абз.3 п. 5 ст.11 Закону).

Розрахунок зроблений позивачем без урахування Закону України від 02 вересня 2014 року №1669 - VІІ), положення якого встановлювали мораторій на нарахування заборгованості з орендної плати за землю для суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність на території проведення АТО.

Разом з тим, Законом України від 17 травня 2016 року № 1365 -VІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон України від 17 травня 2016 року № 1365 -VІІІ) щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування було внесено зміни до Закону України від 02 вересня 2014 року №1669 - VІІ, зокрема, ст. 6 викладено у наступній редакції: «Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими ч.4 ст.4 цього Закону»; ст.4 доповнено ч.4 наступного змісту: «Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію».

Вказаний нормативно-правовий акт України відповідно до п.1 розділу ІІ «Прикінцеві положення» набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, яке відбулось 07 червня 2016 року в офіційному друкованому виданні Верховної Ради України «Голос України» № 104.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до яких, м.Маріуполь Донецької області не входить.

Колегія суддів, враховуючи приписи вищенаведених положень законодавства, час набуття чинності Законом України від 17 травня 2016 року № 1365 -VІІІ, дійшла висновку, що орендна плата за користування земельною ділянкою за період з 14 квітня 2014 року (початок проведення антитерористичної операції на сході України) по 07 червня 2016 року (включно) не підлягала нарахуванню, і здійснена позивачем безпідставно.

Сума заборгованості з орендної плати за період з 01 січня 2014 року по 14 квітня 2014 року та з 08 червня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування) по 26 грудня 2016 року підлягала нарахуванню.

При цьому апеляційний суд не може погодитися із запереченнями позивача щодо неможливості застосувати до спірних правовідносин положення ст. 6 Закону України №1669 - VІІ з посиланням на те, що відповідач не приступив до використання переданої в оренду земельної ділянки, не здійснив будівництво міні СТО та використовував її для торгівлі, технічного обслуговування та ремонту автомобілів.

Договір оренди земельної ділянки від 07 березня 2007 року був укладений між Маріупольською міською радою (Орендодавцем) та приватним підприємцем Баландюк В.А. (Орендар АДРЕСА_3 на 10 років (до 26 грудня 2016 року).

Відповідно до п. п.5.1., 5.2 цього договору, земельні ділянки передаються в оренду з метою та за цільовим призначенням: для торгівлі автомобілями та технічного обслуговування та ремонту автомобілів (будівництво та подальше функціонування автосалону в комплексі з міні-станцією технічного обслуговування майданчику для продажу та зберігання автомобілів). Умови збереження стану об`єкта оренди: Орендар зобов`язаний зберігати Орендодавцеві земельну ділянку у стані, негіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду згідно акту приймання-передачі земельної ділянки.

Баландюк ОСОБА_4 здійснював підприємницьку діяльність на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи -підприємця серія НОМЕР_4 . Дата проведення державної реєстрації 19 січня 2004 року (а.с.73).

Відповідно до повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, 10 лютого 2017 року внесено запис № 6008778 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (а.с.74).

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.55 ГК України, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Оскільки відповідач у спірний період здійснював господарську діяльність та був зареєстрований, відповідно до закону, як фізична особа-підприємець, земельна ділянка позивачем була надана йому в оренду з правом самостійного на ній господарювання, колегія суддів відхиляє заперечення позивача щодо нерозповсюдження на ОСОБА_1 положення ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на час проведення антитерористичної операції», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, а саме на період з 14 квітня 2014 року по 08 червня 2016 року.

Ті обставини, що ОСОБА_1 не здійснив будівництво автосалону на переданій в оренду земельній ділянці та не використав її для торгівлі, ремонту і обслуговування автомобілів, не приводить колегію суддів до висновку, що він у вказаний вище період не звільнений від орендної плати за договором.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 ст.288 ПК України встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХІІІ ПК України; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12% нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року, який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, підпункт 288.5.1 пункту 288.5 ст.288 ПК України викладено в такій редакції: розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3% нормативно грошової оцінки.

Тобто законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.

Відповідно до підпункту 16.14 пункту 16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Отже, з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 ст.288 цього Кодексу (з урахуванням внесених до нього змін) та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п.5.2 ст.5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 ст.288 ПК України.

Враховуючи вищенаведене, позивач обґрунтовано розрахував орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з дня набрання чинності ПК України 01 січня 2011 року, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Щомісячна орендна плата у 2014 році становила 5983,13 грн., у 2016 році 10708,63 грн., виходячи з 3% нормативної грошової оцінки вказаної земельної ділянки.

За період з 01.01.2014 року по 14.04.2014 року орендна плата підлягала нарахуванню, внаслідок чого, належні до сплати за обумовлений період орендні платежі складають 20741,55 грн., виходячи з наступного розрахунку: січень, лютий, березень 2014 року 5983,13 грн. щомісяця =17949,39 грн.; з 01 по 14 квітня 2014 року 14 днів х 199,44 грн./день (5983,13 грн. : 30 днів) = 2792,16 грн.

За період з 08 червня 2016 року по 26 грудня 2016 року орендна плата підлягала нарахуванню в сумі 72461,63 грн., із розрахунку: з 08 червня 2016 року по 30 червня 2016 року 23 дні х 356,95 грн./день (10708,63 грн. : 30 днів) = 8209,85 грн.; з 01 липня 2016 по 26 грудня 2016 року 6 місяців х 10708,63 грн. = 64251,78 грн.

А всього, з ОСОБА_1 на користь Маріупольської міської ради підлягає стягненню заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою ( АДРЕСА_4 перейменування АДРЕСА_5 Краснофлотська АДРЕСА_3 у Приморському районі міста Маріуполя Донецької області, площею 0,5000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ) за період з 01 січня 2014 року по 14 квітня 2014 року та з 08 червня 2016 року по 26 грудня 2016 року в сумі 93203 гривні 18 копійок. 20741,55 грн. + 64251,78 грн.)

При цьому апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованого застосування позивачем при розрахунку заборгованості по орендній платі іншого розміру нормативної грошової оцінки, ніж передбачений у п.4.1 договору оренди земельної ділянки, яка була визначена у розмірі 73,72 грн./м2.

За змістом пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України і частини першої статті 13 Закону України "Про оцінку земель" для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка за приписами статті 1 названого Закону являє собою капіталізований рентний дохід, тобто дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Таким чином, Закон прямо вказує на те, що розмір земельного податку та орендної плати за користування земельними ділянками державної або комунальної власності знаходиться у прямому відношенні із розміром нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Оскільки, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, то зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Разом з тим за приписами пунктів 34 та 35 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин; затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Положеннями статті 144 Конституції України та статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Отже, у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін щодо ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть бути не взяті судом до уваги лише у разі скасування такого рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Маріупольської міської ради від 15 грудня 2009 року № 5/38-6108 затверджено матеріали нормативної грошової оцінки земель м.Маріуполя, сел.Старий Крим, сел. Сартана, сел.Талаківка, сел. Гнутово, дія якого була призупинена рішенням Маріупольської міської ради від 11 лютого 2010 року № 5/40-6281 (а.с 145, 148).

Рішенням Маріупольської міської ради від 25 лютого 2011 року № 6/5-327 було задоволено протест прокурора та скасовано рішення міської ради від 11 лютого 2010 року № 5/40-6281 (а.с.146).

Отже, відповідно до п.4 рішення № 6/5-327 з 15 лютого 2011 року почала діяти нова нормативна грошова оцінка, яка розрахована позивачем при визначені розміру орендної плати відповідачу з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель.

Пунктами 4.10., 9.2.12. укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки передбачено, що у разі збільшення грошової оцінки землі або її індексації орендар зобов`язаний самостійно корегувати орендну плату згідно довідки про грошову оцінку земельної ділянки.

Ті обставини, що відповідач не отримував довідки про грошову оцінку земельної ділянки не може бути підставою для звільнення його від орендної плати за новою нормативною оцінкою землі, оскільки він взагалі з березня 2011 року перестав сплачувати орендну плату за договором оренди земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом позивачем сплачено судовий збір 4800 грн. (а.с. 1- 5), при цьому відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», звертаючись до суду з даним позовом, позивачу необхідно було сплатити судовий збір у сумі 4349,63 грн. (289975,50 грн. х 1,5%).

Враховуючи розмір позовних вимог, які підлягають задоволенню на 32,14% (93203,18 грн. х 100 : 289975,50 грн.), з ОСОБА_1 на користь Маріупольської міської ради у відшкодування витрат по сплаті судового збору належить до стягнення 1397,97 грн. (4349,63 грн. х 32,14 : 100).

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в сумі 6534 грн., при цьому відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідачу необхідно було сплатити судовий збір у сумі 6524,45 грн. (4349,63 грн. х 1,5).

Враховуючи ті обставини, що апеляційна скарга відповідача задоволена на 67,86 % (100 % - 32,14 %), з Маріупольської міської ради на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат по сплаті судового збору належить до стягнення 4427,49 грн. (6524,45 грн. х 67,86 : 100).

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, з урахуванням положень ч.10 ст. 141 ЦПК України, застосовуючи взаємозалік, з Маріупольської міської ради на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат по сплаті судового збору підлягає стягненню 3029,52 грн. (4427,49 грн. 1397,97 грн.).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 липня 2017 року скасувати.

Позов Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Маріупольської міської ради () заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою ( АДРЕСА_4 районі міста Маріуполя Донецької області, площею 0,5000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ) за період з 01 січня 2014 року по 14 квітня 2014 року та з 08 червня 2016 року по 26 грудня 2016 року в сумі 93203 (дев`яносто три тисячі двісті три) гривні 18 копійок.

Стягнути з Маріупольської міської ради () на користь ОСОБА_1 судовий збір 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 52 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 30 травня 2019 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

О.М.Пономарьова

С.А.Попова