ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/9168/18

Номер провадження 22-ц/816/3024/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

розглянув у пор ядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 березня 2019 року в складі судді Чернобая О.І., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 11 березня 2019 року,

в с т а н о в и в:

20 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, вимоги якого уточнено (а.с. 23), до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі - ПАТ «Сумське НВО») про стягнення заборгованості із заробітної плати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати, у тому числі вихідну допомогу в розмірі 50 531,66 грн.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» в дохід держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ПАТ «Сумське НВО» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати. В доводах апеляційної скарги ПАТ «Сумське НВО» зазначається, що наданий позивачем розрахунковий лист не підтверджує факт заборгованості із виплати грошових коштів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати, суд першої інстанції виходив з того, що на день звільнення ОСОБА_1 з роботи заробітна плата у розмірі 50 531,66 грн. йому виплачена не була, тому вважав, що вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО», а 26 червня 2018 року позивача було звільнено за власним бажанням у зв`язку із невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Вказані обставини підтверджуються даними трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 6-7).

Згідно даних наданої позивачем копії розрахункового листа станом на 01 червня 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати складає 50 531,66 грн. (а.с. 5).

Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно вимог ст.ст. 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як передбачено ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача на своєчасне отримання заробітної плати за виконану ним роботу порушено з боку відповідача, оскільки встановлено, що останній станом на червень 2018 року не виплатив позивачу заробітну плату за виконану роботу, тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначено ст. 367 ЦПК України. Зокрема, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 110 КЗпП України слідує, що обов`язок повідомляти працівника про розмір загальної суми заробітної плати, розміри і підстави відрахувань та суми заробітної плати, що належить до виплати, покладено саме на власника або уповноважений ним орган.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 липня 2018 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву з письмовими та електронними доказами (які можливо доставити до суду), висновками експертів і заявами свідків, що підтверджують заперечення проти позову (а.с. 10).

Дана ухвала отримана ПАТ «Сумське НВО» 13 серпня 2018 року (а.с. 13).

Проте, відзив на позовну заяву на надходив.

А тому суд першої інстанції вирішив позовні вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати на підставі наданих позивачем доказів, які відповідачем не спростовані.

Відповідач, у свою чергу, не надав належних і допустимих доказів для підтвердження факту відсутності заборгованості із заробітної плати перед позивачем або наявності заборгованості у меншому розмірі, ніж заявлено у позові.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 березня 2019 року в оскаржуваній частині у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 травня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: О.І. Собина

О.Ю. Кононенко