Справа №487/1039/19
Провадження №2-о/487/52/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:головуючого судді -Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання - Ободенко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про встановлення факту проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

07.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання на території України в неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року, мотивуючи тим, що через відсутність в Управлінні державної міграційної служби України в Миколаївській області даних про його реєстрацію та проживання на території України станом на вище згадану дату він не може отримати паспорт громадянина України.

Ухвалою суду від 15.02.2019 року відкрито окреме провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судове засідання заявник не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала клопотання (пояснення) про розгляд справи за її відсутності, просить винести рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Октябрське Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 10.01.1991 року. Батьками ОСОБА_1 є: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки Заводського РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області від 19.01.2019 №444 ОСОБА_1 є особою без громадянства.

З часу народження ОСОБА_1 проживав разом з матір`ю та сестрою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно Довідки голови Безводненської сільської ради від 29.12.2018 року, ОСОБА_3 1972 року народження зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно Довідки Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 26.12.2018 року ОСОБА_3 1972 р .н . проживала на території АДРЕСА_2 по 07.05.1987 рік.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - померла ( копія свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 ).

Після смерті матері ОСОБА_1 залишився на вихованні бабусі.

Відповідно Довідки в.о.директора Зарічненського закладу загальної середньої освіти Радсадівської сільської ради Миколаївської області від 04.02.2019 року ОСОБА_1 1990 р.н. дійсно навчався в Кіровській загальноосвітній школі 1-3 ступенів Миколаївської районної ради Миколаївської області, а саме прийнятий до 1 класу 01.09.1999 року, відрахований із 7 класу в зв`язку зі зміною місця проживання.

У 2008 році ОСОБА_1 переїхав на постійне місце проживання до сестри за адресою: АДРЕСА_3 , де і був зареєстрований.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Згідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» (в редакції від 18 січня 2001 року) громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з, - 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року.

Відповідно до абз. 6 п.п. «в» п.10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 та відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», для встановлення належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (або одним із них) або законним представником, подає один із таких документів: судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п.п. а, б п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту, які проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

Отже, реалізація права на набуття заявником ОСОБА_1 громадянства України залежить від встановлення судом факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року у неповнолітньому віці, який має для нього юридичне значення та в подальшому дасть змогу отримати паспорт громадянина України.

Наявні в справі документи підтверджують той факт, що станом на 24 серпня 1991 року заявник в неповнолітньому віці постійно проживав на території України.

Встановлення вказаного факту має для ОСОБА_1 юридичне значення, адже від цього залежить визнання належності його до громадянства України та можливість отримання паспорта.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 319 ЦПК України, Законом України «Про громадянство України», суд

В И Р І Ш И В

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5/а, ) про встановлення факту проживання на території України- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Октябрське Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України в неповнолітньому віці.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: С.В.Щербина