Провадження № 2/641/350/2019 Справа № 641/6629/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Фанда О.А.,

за участю секретарів судових засідань - Нагорної М.Р., Конюх С.М.,

представника позивача - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

13 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , під час шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17 травня 2010 року шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано.

ОСОБА_2 зазначала, що відповідач не займається вихованням сина та його духовним розвитком, не забезпечує матеріально, не сплачує аліменти на його утримання за рішенням суду протягом 7 років, не спілкується з ним. Під час спільного проживання ОСОБА_2 зловживав спиртними напоями, витрачав кошти на ігрові автомати. Відповідач не відвідував з дитиною оздоровчі та медичні установи, не брав участі у навчанні дитини, не відвідував шкільні заходи, не брав участь у позашкільному розвитку дитини тощо.

Влітку 2016 року вона з сином виїхала за межі України та на даний час постійно проживають разом в Королівстві Бельгія.

Посилаючись на те, що відповідач без будь-яких поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, ОСОБА_2 просила позбавити його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду свого представника, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову про позбавлення його батьківських прав заперечував. При цьому посилався на те, що спільне життя з позивачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та на виховання спільної дитини. Зазначав, що на час розгляду справи сплачує аліменти на утримання сина. Про виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа йому відомо не було. До здійснення відповідних відрахувань за місцем роботи, він періодично через свою мати, передавав грошові кошти на утримання сина. 01 червня 2016 року за проханням позивача надав нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд ОСОБА_3 за кордон України у супроводі матері та бабусі ОСОБА_5 в період з 01 червня 2016 року по 01 червня 2017 року. Однак ОСОБА_2 не повернула сина до України та позбавила його можливості спілкуватися з сином, в тому числі й за допомогою засобів зв`язку, змінивши номер телефона ОСОБА_3 . Йому не відомо де проживає син весь цей час.

Представник відповідача проти задоволення позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав категорично заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 .

Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частинами 1-2, 4 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що сторони з 14 червня 2006 року перебували у шлюбі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 ).

Згідно інформації Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 26 жовтня 2018 року ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2012 року і до повноліття дитини та стягнуто додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 250 грн щомісячно до повноліття дитини.

Встановлено та підтверджується оглянутими в судовому засіданні доказами, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 . Однак встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 9 січня 2013 року № 2020/12293/12 адреса місця проживання відповідача була зазначена невірно. При цьому, на час розгляду справи, ОСОБА_2 вживає дії направлені на погашення виниклої заборгованості.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її вихованні. З 2016 року ОСОБА_3 виїхав за кордон та постійно проживає з матір`ю та ОСОБА_16 , з яким ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі з ОСОБА_16 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В матеріалах справи наявні нотаріально посвідчені заяви зареєстровані в реєстрі №№ 824, 825 від 01 червня 2016 року, згідно яких ОСОБА_2 надавав згоду на здійснення тимчасової поїздки за кордон з України до Турецької Республіки, Республіки Польща та будь-яких країн Шенгенської угоди та в зворотньому напрямку, його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі бабусі - ОСОБА_5 , матері ОСОБА_1 в період з 01 червня 2016 року по 01 червня 2017 року.

Свідок ОСОБА_5 - мати позивача та бабуся ОСОБА_3 , пояснила, що батько дитини, ОСОБА_2 , не приймає та не приймав після розлучення участі у вихованні та матеріальному утриманні сина ОСОБА_3 , на змагання, до дитячого садочку, школи відповідач ніколи не приходив. Аліменти за рішенням суду сплачував приблизно рік та один раз надав ОСОБА_1 половину суми для придбання ОСОБА_3 планшету. На сьогодняшній день ОСОБА_3 проживає в Бельгії, там навчається. Без дозволу ОСОБА_2 ОСОБА_3 не може отримати необхідні документи на постійне проживання в Бельгії. Жодних перешкод у спілкуванні з сином позивач відповідачу не чинила. В 2017 - 2018 роках відповідач мав можливість спілкуватися з ОСОБА_3 засобами телефонного зв`язку. В 2018 році ОСОБА_3 не мав телефону. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися складні відносини, а тому позивач не бажає щоб ОСОБА_2 був відомий її номер телефону. Після розлучення батьків ОСОБА_3 у вихідні дні перебував за адресою проживання відповідача, однак проводила з ним час, більшою мірою, бабуся, а не батько. Саме бабуся, а не відповідач періодично передавала грошові кошти для ОСОБА_3 . Одного разу, вже після виїзду ОСОБА_1 з сином за кордон, ОСОБА_13 - бабуся ОСОБА_3 , пропонувала їй передати грошові кошти для дитини, натомість просила написати розписку про отримання коштів. Однак від грошових коштів вона, ОСОБА_5 , відмовилася.

Свідок ОСОБА_9 - батько відповідача, пояснив, що відповідач ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини ОСОБА_3 , не сплачує аліменти, піднімав руку на дитину, грав в азартні ігри, крав гроші з бюджету сім`ї під час спільного проживання з ОСОБА_1 При цьому суд критично оцінює показання вказаного свідка, оскільки між свідком та відповідачем склалися неприязні відносини, про що повідомив сам свідок та відповідач в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що підтримує дружні стосунки з батьками ОСОБА_1 Зі слів ОСОБА_1 йому відомо, що ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини ОСОБА_3 , зловживав спиртними напоями. Після розірвання шлюбу між сторонами, свідок жодного разу не бачив відповідача за адресою проживання ОСОБА_1 .

Аналогічні показання надані свідком ОСОБА_7 .

ОСОБА_13 - мати відповідача повідомила, що до досягнення 10-річного віку ОСОБА_3 проживав в Україні. Відповідач приділяв сину достатньо уваги, приймав участь у його матеріальному забезпеченні. Після розлучення ОСОБА_3 кожного тижня проводив вихідні за місцем проживання батька, вони проводили час разом. В 2016 році ОСОБА_2 та ОСОБА_5 обманним шляхом вивезли дитину на постійне проживання за кордон. Надаючи згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон, відповідач вважав, що дитина виїздить тимчасово вивчати мову у літній табір. Номер телефону дитини змінили, будь-якого засобу зв`язку з дитиною не має. ОСОБА_2 також змінила номер телефону.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які є подругами матері відповідача ОСОБА_13 , пояснили, що відповідач займався вихованням та розвитком дитини після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , проводив з ним час у вихідні, читав йому та грав з ним. Свідки разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_3 гуляли в парках, відвідували атракціони. Грошові кошти на розваги надавав відповідач. ОСОБА_3 дуже добре ставився до свого батька, йому подобалося проводити з ним час.

ОСОБА_14 - сусід відповідача, допитаний в якості свідка повідомив, що до 2016 року у вихідні дні бачив ОСОБА_2 разом з сином на дитячому майданчику.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 22 грудня 2018 року № 808 вбачається, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає разом з матір`ю, ОСОБА_1 , вітчимом ОСОБА_16 та молодшим братом ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в Королівстві Бельгія. Батько дитини ОСОБА_2 , не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, не цікавиться станом її здоров`я, навчанням та дозвіллям. Заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 станом на 30 вересня 2018 складає 61224,58 грн, заборгованість по сплаті додаткових витрат станом на 31 жовтня 2018 складає 17374,95 грн. На засіданні комісії була присутня бабуся дитини (з боку матері) ОСОБА_5 та дідусь дитини (з боку батька), ОСОБА_9 , які підтвердили, що ОСОБА_2 тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, матеріально дитину не утримує. ОСОБА_9 повідомив, що йог син веде асоціальний спосіб життя. Посилаючись на вказані обставини Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо, рекомендації органу опіки та піклування, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до цивільно-процесуального законодавства жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зазначений висновок органу опіки і піклування не може мати переваги над іншими доказами, а суд оцінює його в сукупності з іншими доказами.

Судом встановлено, що відповідач працює на постійній основі в ПП «ОСОБА_18» де отримує заробітну плату, позитивно характеризується за місцем роботи отримує дохід та на обліках у лікаря нарколога не перебуває. ОСОБА_3 є єдиною дитиною ОСОБА_2 З 2016 року, після виїзду позивача разом з дитиною за межі України, відповідач позбавлений можливості належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. ОСОБА_5 підтвердила, що поштова адреса, номер телефону ані ОСОБА_1 , ані сина ОСОБА_3 відповідачу не відомий.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Крім цього, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання батьком щодо належного виконання своїх обов`язків. Разом з тим, аналізуючи участь у вихованні дитини відповідачем до 2016 року судом встановлено, що відповідачу необхідно приймати більш активну участь у вихованні та утриманні дитини.

Суд вважає, що сам факт звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток.

Питання про відшкодування судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164, 165, 166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12,13,81,141,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІН НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІН НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Третя особа - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради, місцезнаходження: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Старонікольська, 37.

Повний текст рішення виготовлений 3 червня 2019 року.

Текст судового рішення доступний для ознайомлення у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://wwwreyestr.gov.ua.

Суддя: О. А. Фанда