Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 712/2452/17

провадження № 61-32839св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Шпак Валентин Григорович,

відповідач - суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2017 року у складі судді: Пироженка С. А., та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2017 року у складі суддів: Пономаренка В. В., Гончар Н. І., Ювшина В. І.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецької С. М. про відшкодування шкоди, у якому просив: стягнути на його користь майнову шкоду у розмірі 68 750,00 грн, 986,00 грн та 1 026 грн судових витрат у іншій справі.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04 квітня 2017 року визначено підсудність справи за Соснівським районним судом м. Черкаси.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, і сплати судового збору або надання відомостей про скрутний майновий стан позивача, які могли б давати підстави для звільнення від його сплати.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору мотивована тим, що ОСОБА_1 не доведено, що його майновий стан не дає змоги сплатити судовий збір (наприклад, довідка про склад сімї, банківські документи про відсутність крштів на рахунку, тощо), що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час постановлення ухвали) є підставою для звільнення від сплати судового збору. Суд виходив із того, що ОСОБА_1 щомісячно отримує пенсію за віком.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви мотивована тим, що вимоги ухвали суду від 18 квітня 2017 року про залишення позовної заяви без руху в частині, зокрема, надання позивачем належних відомостей про скрутний майновий стан позивача, який давав би підстави для звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 не виконано.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись із ухвалами Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили їх у апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27 червня 2017 року відстрочено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що особами, які подали апеляційну скаргу не наведено поважних причин та не надано відповідних доказів, які б давали підстави для звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, однак слід відстрочити позивачу сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2017 року ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2017 року про повернення позовної заяви залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у сумі 704 грн.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_1 в частині не сплати судового збору, судом першої інстанції були враховані, додані до позовної заяви копії довідок про розмір його пенсії та доходів за 2016 рік. У травні 2017 року, коли на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виправлення недоліків позовної заяви, в якій вони повторно просили звільнити їх від сплати судового збору у зв'язку із відсутністю коштів, додаючи повторно копії довідок про розмір пенсії ОСОБА_1 та його доходів за 2016 рік, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надано нових доказів, ніж ті які були додані до позовної заяви, на підтвердження його скрутного майнового стану, у зв'язку із чим відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Окрім цього, апеляційним судом зазначено, що копії довідок про перебування ОСОБА_2 на обліку у службі зайнятості взагалі не стосуються даної справи, оскільки позов пред'явлено лише ОСОБА_1, ОСОБА_2 не є стороною у справі і її права та інтереси жодним чином не зачіпаються винесенням оскарженої ухвали суду першої інстанції від 11 травня 2017 року. Колегія суддів погодилась із висновком суду першої інстанції, що звільнення від сплати судового збору, як і відстрочення чи розстрочення його сплати є правом суду, а не обов'язком і суд розглядає клопотання на власний розсуд, оцінивши надані стороною докази, що підтверджують її скрутний майновий стан. Також суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що відповідно до вимог статті 293 ЦПК України ухвала про відмову у звільненні від сплати судового збору окремо від рішення суду не підлягає апеляційному оскарженню.

Аргументи учасників справи

У серпні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися через засоби поштового зв'язку з касаційною скаргою, у якій просять скасувати оскаржені ухвали та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржені ухвали постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягають скасуванню.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

ОСОБА_1 звернувся із позовом до судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецької С. М. про відшкодування шкоди, завданої діями судді. У позовній заяві та заявах, поданих на усунення недоліків до судів першої та апеляційної інстанції, позивач на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» просив звільнити його від сплати судового збору згідно закону та відсутності коштів на життя.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

У пункті 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Тлумачення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) свідчить, що у справі про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду позивач звільняється від сплати судового збору не тільки у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, безпідставно поклав на ОСОБА_1 обов'язок зі сплати судового збору та передчасно визнав позовну заяву неподаною і повернув її.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржені ухвали постановлено без додержанням норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржені ухвали скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2017 року скасувати.

Передати справу № 712/2452/17 до суду першої інстанції для продовження розгляду.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2017 року та ухвала апеляційного суду Черкаської області від 19 липня 2017 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат