Номер провадження: 22-ц/813/4573/19
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

розглянувши в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчанняна рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Коблової О.Д. 07 лютого 2019 року в м. Одесі,

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання (а.с.1-3). В обґрунтування позову посилалася на те, що 14 липня 1995 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю. ІНФОРМАЦІЯ_1 червня 2018 року ОСОБА_3 досяг повноліття та є студентом ННІБ Одеського національного морського університету денної форми навчання. На момент звернення з позовом дитина досягла повноліття, продовжує навчання, мати не в змозі самостійно в повній мірі матеріально забезпечувати дитину, що і стало причиною звернення до суду зі вказаним позовом.

Позивач просила стягнути з ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі ј від доходу відповідача, але не менше, ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 червня 2018 року і до припинення навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю, просив задовольнити позовні вимоги шляхом стягнення аліментів у розмірі 1/10 частини від усіх видів доходу.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2019 року позов задоволено.

Ухвалено стягувати аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 червня 2018 року і до припинення навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 ., діючий в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2019 року скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити (а.с. 77-79).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував того, що позивач не мала права звертатися з вказаним позовом, оскільки матеріалами справи не підтверджується факт сумісного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що син ОСОБА_3 є повнолітнім, продовжує навчання на другому курсі денної форми навчання в Одеському національному морському університеті. Батько ОСОБА_1 участі у вихованні та утриманні сина до досягнення ним повноліття не приймав та наразі також ухиляється від даного обов`язку. Той факт, що син ОСОБА_3 проживає тимчасово в гуртожитку, не спростовує те, що останній у вільний від навчання час проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 однією сім`єю та перебуває на її утриманні, а тому позивач мала право на звернення до суду з відповідним позовом, а посилання апелянта з цього приводу є надуманими.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Кудрявцева І.А., діючого в інтересах ОСОБА_1 ,підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною та дієздатною особою, несе відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини та може надавати своїй повнолітній дитині, яка продовжує навчання потребує матеріальної допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 14 липня 1995 року укладено шлюб (а.с. 11). Від шлюбу у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06 липня 2000 року (а.с. 7). 11 серпня 2000 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 12). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю та даний факт учасниками справи не заперечувався. З копії свідоцтва про шлюб від 12 січня 2007 року та з копії рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2011 року вбачається, що між позивачем та відповідачем вкотре 12 січня 2007 року укладений шлюб, який розірваний 09 вересня 2011 року (а.с.13-14).

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини.

З матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2018 року ОСОБА_3 досягнув повноліття. Згідно копії довідки Одеського національного морського університету №184 від 18 жовтня 2018 року син ОСОБА_3 являється студентом другого курсу ННІМБ Одеського національного морського університету денної форми навчання (а.с. 9). Доказів отримання ОСОБА_3 інших видів доходу матеріали справи не містять. Отже, батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов`язані в силу вимог ст. 199 СК України утримувати свого сина до закінчення ним навчання, оскільки ОСОБА_3 не має інших джерел доходу, навчається в університеті на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги.

В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З матеріалів справи вбачається, що станом на 18 квітня 2018 року ОСОБА_2 проживає однією сім`єю з ОСОБА_3 , що підтверджується копією довідки Виконавчого комітету Кіровської сільської ради Роздільнянського району Одеської області №177/02-11 від 18 квітня 2011 року (а.с.15).

Згідно копії довідки ПАТ «Українська залізниця» від 03 травня 2018 року ОСОБА_2 працює у виробничому підрозділі пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця» на посаді оператора виробничої дільниці цеху №31 (а.с. 16).

Отже, повнолітній ОСОБА_3 перебуває на утриманні позивача та потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі навчання та дані щодо отримання ним доходів з інших джерел матеріали справи не містять. На підставі наведеного ОСОБА_2 в порядку ч.3 ст. 199 СК України звернулася до суду з позовом про виконання батьком дитини, який проживає окремо та не бере участі в утриманні сина, свого обов`язку щодо його утримання.

Натомість ОСОБА_1 не визнав повністю заявлені позивачем вимоги в зв`язку з тим, що на його утриманні на момент подання позову перебувають: ОСОБА_5 , особа, з якою не зареєстровані шлюбні відносини в передбаченому законом порядку, та донька ОСОБА_6 , з заробітної плати утримуються аліменти на іншу доньку ОСОБА_1 , а також він сплачує комунальні послуги щомісяця, сума яких становить більше 50% його заробітної плати.

Матеріали справи містять копії квитанцій про сплату за користування комунальними послугами за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає відповідач з сім`єю, але, платником за даними квитанціями є ОСОБА_7 , тобто інша особа, доказів щодо спільного проживання якої з ОСОБА_1 матеріали справи не містять, а тому доводи відповідача щодо витрат на оплату комунальних послуг спростовуються матеріалами справи.

Копією довідки ОСНКМ «Сахарний» в м. Одесі №38 від 16 січня 2019 року підтверджується факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 39). З копії наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 21 березня 2016 року вбачається, що ОСОБА_5 на час ухвалення судом рішення перебувала у відпустці без збереження заробітної плати з 02 квітня 2016 року до 01 квітня 2019 року. З копії медичного висновку №6 від 20 січня 2015 року, копій виписок із амбулаторної картки хворого вбачається, що ОСОБА_8 , донька відповідача, має ряд захворювань, які потребують лікування (а.с.44-53).

Крім того, відповідач є ще й батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23 березня 2006 року (а.с. 42). Однак, матеріали справи не містять відомостей, що вказана особа перебуває на утриманні відповідача. ОСОБА_1 з цього приводу зазначав, що аліменти на утримання ОСОБА_1 утримуються з його заробітної плати, що підтверджується копією довідки ПАТ «Укрзалізниця», проте вона не містить дату видачі, крім того, даний документ не містить відомостей, на користь якої особи в період з липня 2018 року до грудня 2018 року стягувалися аліменти з заробітної плати ОСОБА_1 Інших доказів на підтвердження вказаної обставини матеріали справи не містять, таких доказів не було надано і до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 працевлаштована, приймає участь в утриманні повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання та даний факт учасниками справи не заперечувався.

ОСОБА_1 працевлаштований, отримує заробітну плату, на утриманні в нього перебувають: ОСОБА_5 , особа, з якою відповідач спільно проживає без реєстрації шлюбу, та їх спільна дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідач посилався, що його дитина, ОСОБА_8 , потребує постійного лікування, він несе значні витрати, пов`язані з лікуванням дитини, на підтвердження чого надав до суду копії квитанцій про купівлю ліків на різні суми за різні періоди часу, а також копії медичного висновку, медичного епікризу, посвідчення про соціальну допомогу інвалідам з дитинства.

Суд першої інстанції помилково не врахував такі доводи відповідача з огляду на те, що матеріалами підтверджується факт наявності інвалідності у дитини відповідача ОСОБА_8 , яка перебуває на утриманні ОСОБА_1 , та останній несе значні витрати на придбання ліків, курси реабілітації, а тому приймаються судом до уваги.

Таким чином, суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та, дійшовши висновку, що відповідач, маючи матеріальну можливість, не приймає участі в утриманні повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, помилково визначив розмір аліментів.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що позивач не мала права звертатися до суду з заявленими вимогами, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син.

Положеннями ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Копією довідки Виконавчого комітету Кіровської сільської ради Роздільнянського району Одеської області №177/02-11 від 18 квітня 2011 року підтверджується факт проживання сина ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_2 однією сім`єю (а.с.15). Вказаний факт був підтверджений позивачем в судовому засіданні суду першої інстанції в частині того, що ОСОБА_3 проживає у гуртожитку, оренду якого за контрактом оплачує позивач, що підтверджується матеріалами справи. Факт проживання ОСОБА_3 в гуртожитку носить тимчасовий характер, оскільки викликаний перебуванням на навчанні, а разом сам повнолітній проживає у вільний від навчання час з позивачем та перебуває повністю на його утриманні.

В порядку ст. 199 СК України право звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів мають не тільки повнолітні син, дочка, які продовжують навчання, а й той із батьків, з ким проживає дитина. Той факт, що дитина проживала в орендованій квартирі, був пов`язаний з необхідністю, викликаною перебуванням на навчанні, та носив тимчасовий характер, а витрати на утримання дитини, яка продовжувала навчання, несла її мати, а отже мала право звертатися з даним позовом до суду.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 19 вересня 2018 року у справі №159/39612/16-ц.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності журналу судового засідання фактичним подіям, які відбувалися в судовому засіданні не заслуговують на увагу, оскільки скасування рішення суду першої інстанції з цих підстав законодавством не передбачене. Апелянт не позбавлений права звернутися з відповідною заявою до суду першої інстанції в порядку, передбаченому ст. 249 ЦПК України.

Інших доводів, які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду в апеляційній скарзі не наведено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що рішенням суду першої інстанції стягнуто аліменти з відповідача, починаючи з 16 червня 2018 року.

Так, за приписами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Посилання суду першої інстанції про можливість стягнення аліментів за минулий рік, оскільки в матеріалах справи наявні докази звернення ОСОБА_2 до суду з відповідним наказом, проте, докази ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів в матеріалах справи відсутні, а містяться лише докази щодо наявності спору щодо їх розміру. Таким чином, аліменти слід стягувати на загальних підставах, з дня звернення з відповідною позовною заявою до суду, тобто, з 27 листопада 2018 року.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, встановивши невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу, а оскаржене судове рішення змінює в частині визначення розміру та дати стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу представника Кудрявцева Ігоря ОСОБА_9 , діючого в інтересах ОСОБА_1 ,задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2019 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27 листопада 2018 року і до припинення навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2»г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 травня 2019 року

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін