РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/377/19

Справа № 510/2253/18

20.05.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 /третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ренійська районна державна нотаріальна контора/ про визнання заповіту недійсним та визнання права власності, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача /третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ренійська районна державна нотаріальна контора/про визнання заповіту недійсним та визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на квартиру АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

За життя померла ОСОБА_4 залишила заповідальне розпорядження від 12 квітня 2017 року, зареєстроване в реєстрі за № 483, на користь відповідача по справі.

Позивач проживала разом з померлою з 2010 року и до дня смерті останньої. ОСОБА_1 жила з ОСОБА_4 однією сім`єю, доглядала за нею, вела сумісне господарство, а також доглядала за квартирою.

Через деякий час після смерті ОСОБА_4 , позивач, відповідно до вимог чинного законодавства, звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 26 вересня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй в видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Златі Н.С., відповідно до якої вона просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання з`явився, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі та не заперечував проти визнання заповіту від 12 квітня 2017 року недійсним, а також не заперечував проти визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки третя особа була належним чином повідомлена, суд, для недопущення порушення законних прав позивача, вважає за можливим розглянути справу без представника третьої особи.

Суд, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на квартиру АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

За життя померла ОСОБА_4 залишила заповідальне розпорядження від 12 квітня 2017 року, зареєстроване в реєстрі за № 483, на користь відповідача по справі. Однак ОСОБА_2 у встановлений законом строк для прийняття спадщини до нотаріуса з відповідної заявою не звертався, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину.

Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статі 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У судовому засіданні судом було встановлено, що відповідач не бажає приймати спадщину після смерті ОСОБА_4

Позивач є спадкоємцем ОСОБА_4 четвертої черги, оскільки вона проживала разом з померлою з 2010 року и до дня смерті останньої. ОСОБА_1 жила з ОСОБА_4 однією сім`єю, доглядала за нею, вела сумісне господарство, а також доглядала за квартирою.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу допита особи з її згоди, свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , показала що вона є матір`ю позивача, ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 більше 8 (восьмі) років за адресою: квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 доглядала за померлою, піклувалася за неї, допомагала її матеріально. Коли ОСОБА_1 виїхала за межі України на заробітки за ОСОБА_4 доглядала вона (Фєтєля ОСОБА_7 .)

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Судом встановлено, що заповіт на ім`я відповідача, який був знайомим ОСОБА_4 , було складено в момент відсутності на території України позивача, причини, які спонукали ОСОБА_4 скласти заповіт саме на ОСОБА_2 невідомі. Але суд приймає до уваги те що відповідач не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , а також повне визнання позову з боку відповідача. Тому суд доходить до висновку, що померла при складені заповіту, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, а тому даний правочин може бути визнаним судом недійсним.

Через деякий час після смерті ОСОБА_4 , позивач, відповідно до вимог чинного законодавства, звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 26 вересня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй в видачі свідоцтва про право на спадщину.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду: копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлої ОСОБА_4 та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують обґрунтованість та законність позовних вимог, а тому позов має бути задоволено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 /третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ренійська районна державна нотаріальна контора/ про визнання заповіту недійсним та визнання права власності задовольнити.

Визнати заповіт від 12 квітня 2017, реєстр № 483, згідно якого ОСОБА_4 зробила заповідальне розпорядження на ім`я ОСОБА_2 , яким усе своє майно заповіла йому, посвідченого державним нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Вознесенським МРВ УМВС України в Миколаївській області 22 липня 2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею приміщень 39,70 кв.м, житловою площею 18,00 кв.м., підсобною площею 21,70 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова