Ухвала

Іменем України

25 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 520/7655/18

провадження № 61-4990ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Лесько А. О., (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на аліменти від другого з подружжя, які були присуджені за рішенням суду,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що у даний час вона потребує майнової допомоги, оскільки отримує пенсію у розмірі 1 379,23 грн та аліменти, які визначені вказаним рішенням суду, а також має витрати, пов`язані з побутовою травмою, та майновий стан колишнього чоловіка значно покращився, оскільки він з 01 січня 2018 року отримує пенсію у розмірі 6 748,00 грн.

Посилаючись на викладене та зазначаючи, що можливості отримання аліментів від двох їх спільних повнолітніх дітей у неї немає, просила суд збільшити розмір аліментів з 350,00 грн, які визначені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2012 року, до 2 000,00 грн на підставі частини третьої статті 80 СК України.

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про припинення права на аліменти від другого з подружжя.

Зустрічний позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 перестала потребувати матеріальної допомоги, оскільки її пенсійне забезпечення перевищує встановлений державою прожитковий мінімум на одну особу на місяць для осіб, які втратили працездатність.

Посилаючись на те, що він є інвалідом другої групи, має низку захворювань, на лікування яких йому не вистачає коштів, просив суд припинити права на аліменти, які визначені вищенаведеним рішенням суду на підставі частини третьої статті 82 СК України.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року в частині відмови у зустрічному позові ОСОБА_2 скасовано.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Припинено право ОСОБА_1 на аліменти, які були їй присуджені та стягуються з ОСОБА_2 на її користь за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2012 року у розмірі 350,00 грн.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментівзалишено без змін.

06 березня 2019 року (відповідно до відмітки на конверті) ОСОБА_1 направила касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині збільшення розміру аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення її позову, та скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 знаходиться у гіршому майновому стані аніж відповідач, вона не працевлаштована та має низку захворювань, тому витрачає грошові кошти на своє лікування, на підтвердження чого вона надавала докази до суду, проте вони не були взяті до уваги при розгляді даної справи.

Крім того, суди попередніх інстанцій не врахували того, що пенсія відповідача підвищена та набагато вище за її пенсію.

Заявник вважає, що оскаржувані судові рішення в частині вирішення питання зустрічного позову були прийняті на підставі недостовірних та недостатніх доказів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19 вересня 1981 року перебували у зареєстрованому шлюбі та мають двох повнолітніх дітей.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2010 року їх шлюб розірвано.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2012 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти в сумі 350,00 грн, щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2012 року, довічно.

Позивач отримує пенсію у розмірі 1 379,00 грн, субсидію у розмірі 249,00 грн та аліменти у розмірі 350,00 грн.

Таким чином, щомісячний розмір доходів позивача, який становить 1628,00 грн, без врахування аліментів, перевищує встановлений законом прожитковий мінімум.

Відповідно до частин першої та другої статті 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Частиною четвертою статті 75 СК України визначено поняття подружжя, яке потребує матеріальної допомоги, а саме: якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки вона не відноситься до осіб, які потребують матеріальної допомоги у розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 отримує пенсію у розмірі 6 748,05 грн.

Згідно довідки акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 780588 від 17 серпня 2015 року ОСОБА_2 має другу групу інвалідності, пов`язану з проходженням військової служби, безстроково.

Відповідно до наданих суду ОСОБА_2 медичних документів за 2013-2017 роки у нього виявлені низка захворювань, які потребують лікування, та значних майнових витрат.

За положеннями частини третьої статті 80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до частини третьої статті 82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з того, що ОСОБА_2 , як платник аліментів, неспроможний надавати матеріальну допомогу, з огляду на сукупність вказаних обставин, правильно застосував положення частини третьої статті 82 СК України.

За таких обставин доводи касаційної скарги не спростовують викладених в оскаржуваному судовому рішенні висновків. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не відноситься до повноважень Верховного Суду.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до положень пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням того, що касаційна скарга є необґрунтованою, а суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи справу з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (881 000,00 грн), правильно застосовували норми права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, Верховний Суд на підставі пункту 5 частини другої та частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частиною п`ятою, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на аліменти від другого з подружжя, які були присуджені за рішенням суду.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко