Справа № 548/99/19
Провадження №2/548/230/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"15" лютого 2019 р. м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Коновод О.В.

за участю секретаря судового засідання - Вовк М.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 18.01.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача адвокат - ОСОБА_3 подав клопотання, в якому прохав суд залишити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів залишити без руху, так як вона подана з порушенням вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки позовна заява повинна містити:

- реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти (п.2);

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до

подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (п.7);

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви;

зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п.8);

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які

позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи (п.9);

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову

позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим

предметом та з тих самих підстав (п.10).

Окрім того, ч.1 ст.177 ЦПК України визначено, що Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно до ч.4 ст.95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Однак, всупереч вимог ст.95 ЦПК України, додані копії документів, не засвідчені належним чином, визначеним законом (відсутні ініціали, прізвище особи яка засвідчила документ, дата засвідчення копії документа, документи взагалі не містить відмітки «Згідно з оригіналом»).

Аналогічна правова позиція висвітлена в рішенні ВС/КГС у справі №904/8549/17 від 11 липня 2018 року, а саме що незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказами у справі і є підставою для скасування судового рішення.

Ч.4 ст.263 ЦПК України вказує на те що: «При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду».

Відтак, позивачу додані до позову письмові докази слід засвідчити належним чином.

Як розяснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК.

Приписи передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК України є тотожними приписам ч.1 ст.185 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, в яких зазначено, що: суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Як вказував Європейський суд з прав людини у рішенні «Креуз проти Польщі» за заявою №28249/95 від 19.06.2001 «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Статтею 129 Конституції України визначено, що здійснюючи свої конституційні обовязки, суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У цивільному процесі, що базується на засадах змагальності й диспозитивності, особливого значення набуває зміст позовної заяви, від якого залежать не тільки дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження, а й позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права відповідач має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а тому повинна бути залишена без руху з наданням позивачеві десятиденного строку, для усунення недоліків позовної заяви .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 95, 175, 177, 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів ,-залишити без руху, запропонувавши позивачу протягом 10-ти днів з дня отримання цієї ухвали усунути наявні недоліки та розяснити, що в разі не усунення недоліків у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута особі, що звертається до суду.

Про прийняте рішення повідомити позивача, виславши йому копію ухвали для відома і виконання за адресою, указаною в позовній заяві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : О.В. Коновод