Справа № 442/1157/18 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/811/661/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м.Львів

Справа №442/1157/18

Провадження № 22ц/811/661/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_1

на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Дрогобичі від 27 грудня 2018 року (суддя Медведик Л.О.)

у справі

за позовом Дрогобицької міської ради до ОСОБА_4 , з участю третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про знесення самочинного будівництва та приведення земельної ділянки до попереднього стану,-

встановив:

Дрогобицька міська рада звернулася з цим позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 3 жовтня 2017 року за результатами позапланової перевірки спеціалістом, головним спеціалістом, реєстратором та виконувачем обов`язків начальника Відділу державного архітектурно - будівельного контролю Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради виявлено порушення в сфері будівництва на АДРЕСА_1, а саме здійснення будівництва господарської споруди без повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради видано припис №3/28/1 з вимогою зупинити виконання будівельних робіт з будівництва господарської споруди до отримання права на виконання таких робіт та припис №3/28/2 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, Державних стандартів і правил від 3 жовтня 2017 року з вимогою отримати право на ці будівельні роботи. Зазначає, що Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради складено акт № 3/28, яким встановлено, що ОСОБА_4 здійснює будівництво господарської споруди на місці дерев`яного сараю, який належить йому згідно договору дарування від 4 листопада 2011 року. Стосовно даного об`єкта проводилась перевірка, в результаті якої було зафіксовано демонтаж сараю та самочинне влаштування фундаменту, про що складено акт від 16 травня 2013 року № 3/4, протокол про адміністративне правопорушення та видано припис від 16 травня 2013 року № 3/4 про зупинення виконання будівельних робіт до отримання права на виконання будівельних робіт, а також винесено постанову про адміністративне правопорушення від 21 травня 2013 року № 3/173-ф. На момент перевірки зафіксовано факт проведення будівельних робіт, а саме: вимуровано один поверх господарської споруди, влаштовано віконні та дверні прорізи. Інформація про початок виконання будівельних робіт не надавалась. 3 жовтня 2017 року Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради прийнято постанову №3/28-п на підставі протоколів про адміністративне правопорушення №3/28/1 та №3/28/2, матеріалів фотофіксації та акту перевірки №3/28 від 3 жовтня 2017 року про визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення. Вимоги припису від 3 жовтня 2017 року № 3/28/2 не виконано, замовником не подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт. ОСОБА_4 продовжив виконання будівельних робіт, чим порушив вимоги припису про зупинення виконання таких. На момент перевірки домуровано горище та накрито металопрофілем. 22 грудня 2017 року Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради прийнято постанову №3/48-п, про визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення. Стверджує, що документи, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою у ОСОБА_4 відсутні, а рішення про надання земельної ділянки у власність або користування відповідачу Дрогобицькою міською радою не приймалось. Зазначає, що 14 грудня 2017 року надано лист міськрайонного управління Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у Дрогобицькому районі та м.Дрогобичі щодо відсутності інформації про право власності чи користування на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , а також інформації щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 . Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка розташована за згаданою адресою, не зареєстрована за ОСОБА_4 Просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_8 знести самочинно здійснене будівництво господарської споруди на АДРЕСА_1 та привести земельну ділянку до попереднього стану.

Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує законні права та інтереси його довірителя. Вважає, що рішення винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що при переході до ОСОБА_9 права власності на будинок, до неї перейшло і право користування земельною ділянкою площею 910 кв.м. При переході права власності на це майно до інших спадкоємців: ОСОБА_6 . , ОСОБА_5 і ОСОБА_12 перейшло право користування земельною ділянкою площею 910 кв.м. 4 листопада 2011 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 укладено договір дарування 427/1000 ідеальних часток житлового будинку. Даний правочин був посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області та зареєстровано в реєстрі №1868. ОСОБА_12 (дарувальник) безоплатно передала у власність, а ОСОБА_4 (обдаровуваний) прийняв у власність як дарунок 427/1000 ідеальних часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться під АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0976 га (кадастровий номер - НОМЕР_2 ) з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. З договору дарування вбачається, що його предметом був житловий будинок і дерев`яний сарай, розміщений на земельній ділянці призначеній для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться у його користуванні, після укладення цього договору переходить у користування набувача в тому ж обсязі та на таких самих умовах, на яких вона належала попередньому власникові. Відповідно до вВитягу з ухвали ІV сесії п`ятого демократичного скликання Дрогобицької міської ради Львівської області «Про безоплатну передачу у власність громадянам земельних ділянок» №63 від 22 серпня 2006 року ОСОБА_12 , передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 910 кв.м на АДРЕСА_1 . З Витягу з рішення VІІІ сесії шостого скликання Дрогобицької міської ради №257 «Про надання згоди на розроблення технічної документації з землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельні ділянки» ОСОБА_12 , вбачається надання згоди на розроблення технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право на земельну ділянку площею 645,5 кв.м за згаданою адресою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Стверджує, що рішення Дрогобицької міської ради Львівської області свідчать про те, що безоплатне надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 відбувалось за участю державного органу - Дрогобицької міської ради Львівської області, який мав відповідні повноваження при прийняті відповідних рішень. Довідкою Управління Держкомзему у м. Дрогобич Львівської області «Про присвоєння кадастрового номера» №2728 від 17 жовтня 2011 року ОСОБА_12 стверджується, що земельній ділянці площею 0,0976 га., яка розтащована на території Дрогобицької міської ради за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку та господарських споруд, присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2 . Вважає, що звернення Дрогобицької міської ради Львівської області з вимогою про знесення самочинного будівництва суперечить рішенню Конституційного Суду України у справі від 16 квітня 2009 року. Також стверджує, що не запропонувавши провести перебудову, Дрогобицька міська рада порушила вимоги ч.7 ст. 376 ЦК України. У випадку проведення такої перебудови неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовилася від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягало б знесенню за рахунок особи, яка його здійснила. Вказує, що реконструкція не може порушувати прав та інтересів Дрогобицької міської ради. Стверджує, що відповідач із дерев`яного сараю побудував цегляний, а тому має місце реконструкція. Дрогобицька міська рада не розглядала його звернення та не надавала землю, без якої неможливим є оформлення належного дозволу.

23 травня 2019 року Дрогобицька міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що право власності чи право користування земельною ділянкою за ОСОБА_4 не зареєстровано, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація щодо ОСОБА_4 відсутня. В Публічній кадастровій карті України такі відомості також відсутні. Зазначає, що реконструкція неможлива, оскільки в акті №3/28 вказано, що було зафіксовано демонтаж сараю та самочинне влаштування фундаменту. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наступного.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 4 січня 2011 року по цивільній справі 2-11/11 проведено розподіл земельної ділянки та об`єктів нерухомого майна, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласникам будинковолодіння ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12

ОСОБА_12 , зокрема виділено у власність частину житлового будинку, сарай (під літ. Б, розмірами 6,9 м х 5,94 м) та виділено у користування одну з частин земельної ділянки, на якій зазначений сарай розташовано (шириною в місці його розташування 9,07м.).

Спільний прохід у цьому місці становив 1 м від межі будинковолодіння НОМЕР_3 на вказаній вулиці.

4 листопада 2011 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 укладено договір дарування 427/1000 ідеальних частин житлового будинку. Правочин посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області та зареєстровано в реєстрі №1868.

ОСОБА_4 постанов не оскаржував, сплатив штраф. Суд прийшов до висновку, що він повністю визнав порушення та свою вину у вчиненні такого.

Встановлено, що у старому дерев`янному сараї, опору на бетонних монолітних стовпах, зв`язаних між собою дерев`янними балками, було замінено на суцільний стрічковий бетонний фундамент. Стіни зведено із керамічного блоку, дах накрито металічним профнастилом - черепицею. Розміри нового сараю в порівнянні з план-схемою порядку користування присадибною земельною ділянкою на АДРЕСА_1 згідно додатку №7, варіант №1 за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 4 січня 2011 року змінилися: 9,1 м х 7,3 м замість 6,9 м х 5,94м.

Конфігурація його розташування також змінилася, а саме: відстань до межі з будинковолодінням НОМЕР_3 замість раніше наявних 3м становить 2,35м; відстані до межі з будинковолодінням НОМЕР_4 замість раніше наявних (0,42 м.- 0,91 м .) тепер немає і будівля заходить поза неї на (2,35+9,10) - (1+9,07) = 1,38 м.

Зважаючи на скарги заінтересованих громадян, та бажаючи захистити порушення їх та своїх інтересів, Дрогобицька міська рада, як власник земельної ділянки, на якій проводиться самочинне будівництво, звернулась із позовом до суду.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами цивільного судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15 ЦПК України).

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, зокрема, в інших випадках, встановлених законом.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність, тощо.

Як орган місцевого самоврядування, Дрогобицька міська рада Львівської області відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правомочна розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до її відання.

Статтею 30 цього Закону передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню

Відповідно до підпункту 3 пункту «б» частини 1 статті 31 цього Зако ну до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердження містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічну норму закріплено у статті 14 Закону України «Про основи містобудування».

Згідно зі статтею 7 вказаного Закону державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Встановлено, що Дрогобицька міська рада Львівської області звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_4 про знесення самочинного будівництва на вулиці Лесі Українки у м.Дрогобичі.

Отже, спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а, отже, і публічно-правову природу таких правовідносин.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справах № 14-48цс18, від 11 квітня 2018 року, № 11-96апп18 та від 15 травня 2018 року, № 11-346апп18.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення та усунення порушень у сфері містобудівної діяльності шляхом приведення самочинно перебудованого об`єкта містобудування до попереднього стану. Справа за позовом такого суб`єкта владних повноважень належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції належить скасувати та закрити провадження у справі відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України.

Повідомити позивача, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, п.4 ч.1 ст. 374, ч. 1 ст. 377, ст.ст. 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року визнати нечинним, провадження у справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 28 травня 2019 року.

Головуючий

Судді