ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6347/17Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/4/19 Доповідач - Хома М.В.
Категорія - 311000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Міщій О. Я.,

секретар - Сович Н.А.

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Гавдяк І.Б., представника Державного підприємства спеціального зв"язку Погрібного О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2018 року, повний текст якого складено 25 травня 2018 року, ухвалене суддею Сливкою Л.М. у цивільній справі №607/6347/17 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного вузла спеціального зв'язку державного підприємства спеціального зв'язку про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 2000 року працював на посаді фельд'єгера в Тернопільському обласному вузлі спеціального зв'язку (далі - ТОВСЗ). Наказом в.о. директора ТОВСЗ від 31 березня 2017 року №15 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення "Інструкції з технології порядку приймання, обробки, зберігання, перевезення та доставки відправлень спеціального зв'язку" від 2 липня 1999 року №21т, а саме абз. 7 п. 1.6.5 щодо заборони під час перебування на маршруті відвідувати магазини, ресторани, їдальні та інші громадські місця.

Вважає, що даний наказ є незаконним і необґрунтованим, оскільки згідно наряду на роботу 14 та 17 березня 2017 року він вручав комерційні відправлення, доставку яких регламентує "Порядок доставки та вручення відправлень спецзв"язку", а не Інструкція №21т, яка була безпідставно застосована, так як вона регулює порядок вручення інших відправлень - літерних (категорій ОВ, ЦТ, Т).

У зв"язку з незаконним накладенням дисциплінарного стягнення йому не було виплачено премію, відпускні виплачено не в повному обсязі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вказує, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим. Суд не врахував, що догану оголошено за порушення п.1.6.5 Інстукції №21Т щодо заборони "під час перебування на маршруті відвідувати магазини, ресторани, їдальні та інші громадські місця", проте у матеріалах справи відсутні будь-які докази перебування позивача у цих місцях. Всі відправлення були вручені без зауважень від одержувачів. Крім цього, відповідно до Інструкції №21Т, вручення передбачених нею відправлень фельд"єгер здійснює зі зброєю на автотранспорті з водієм, а не пішим ходом, проте 14 та 17 березня 2017 року він здійснював доставку комерційної кореспонденції пішим ходом. Посилається на обставини та доводи, викладені у позовній заяві.

Також вказує на порушенням судом процесуальних норм, зокрема, йому не видано копії звукозапису усіх судових засідань, заява про відвід головуючого була розглянута з порушенням строків, у Державному реєстрі судових рішень відсутня ухвала про самовідвід судді Братасюка В.М.

У відзиві ТОВСЗ просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області без змін. 14 та 17 березня 2017 року позивач виконував піший маршрут з доставки кореспонденції, який мав бути завершений до 13.00 год., однак з невідомих причин позивач затягнув на тривалий час виконання цього маршруту, що зафіксовано у доповідних записках начальника дільниці ПОПДВ. Не вручивши кореспонденцію до 13.00 год, позивач не міг однозначно відповісти, де в обідній час знаходилася не вручена до 13.00 кореспонденція. Фактично позивач відхилився від маршруту, що заборонено п.1.6.5 Інструкції №21Т, за що йому правомірно було оголошено догану.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника Гавдяк І.Б., які доводи апеляційної скарги підтримали, пояснення представника відповідача Погрібного О.В., який проти задоволення апеляційної скарги заперечив та вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що порушення вимог чинного законодавства при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, натомість встановлено, що 14 та 17 березня 2017 року позивачем не дотримано черговості вручення кореспонденції клієнтам за визначеним графіком. Стосовно тверджень позивача про те, що його посадові обов"язки не врегульовані Інструкцією з технології порядку приймання, обробки, збереження, перевезення та доставки відправлень спеціального зв"язку №21Т, суд першої інстанції зазначив, що не встановлено тієї обставини, що вказана Інструкція застосовується виключно у випадках вручення літерної кореспонденції (категорій ОВ, ЦТ, Т) з грифом "таємності".

Однак, такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 з 19.09.2000 року працював на посаді фельд"єгеря у Тернопільському обласному вузлі спеціального зв"язку Державного підприємства спеціального зв"язку.

Наказом в.о. директора Тернопільського обласного вузла спеціального зв"язку від 31.03.2017 року №15 "Про накладення дисциплінарного стягнення" фельдєгер"ю ОСОБА_1 оголошено догану за порушення положення "Інструкції з технології порядку приймання, обробки, зберігання, перевезення та доставки відправлень спеціального зв"язку", затвердженої наказом Державного комітету зв"язку та інформації України від 02.07.1999 р. №21т п.1.6.5 абз.7 щодо "заборони під час перебування на маршруті відвідувати магазини, ресторани, їдальні та інші громадські місця".

Із змісту наказу вбачається, що 14 та 17 березня 2017 року фельд"єгер дільниці ПОПДВ ОСОБА_1 згідно наряду був призначений на виконання міського маршруту з доставки відправлень спецзв"язку. Під час перебування на маршруті згідно записів вручення кореспонденції у реєстрах форми 5 від 14.03.2017 року ОСОБА_1 був відсутній на маршруті у час з 12.55 по 13.55, а 17.03.2017 року - з 12.50 по 14.00. З його слів, у цей час у нього була обідня перерва, а кореспонденцію він здав черговому фельдєгер"ю, однак чергові фельд"єгері ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечили прийом від нього кореспонденції. Від дачі письмового пояснення щодо відсутності на маршруті та надання інформації, де в цей час знаходилися відправлення спецзв"язку, ОСОБА_1 відмовився. Такими діями, на думку відповідача, позивач порушив п.1.6.5 абз.7 Інструкції №21т щодо "заборони під час перебування на маршруті відвідувати магазини, ресторани, їдальні та інші громадські місця".

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов'язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов"язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Разом з тим, накладаючи дисциплінарне стягнення на позивача за порушення "заборони під час перебування на маршруті відвідувати магазини, ресторани, їдальні та інші громадські місця", встановленої п.1.6.5 абз.7 Інструкції №21т, роботодавець не встановив та в наказі про накладення дисциплінарного стягнення не зазначив, в якому ж саме громадському місці перебував позивач 14 та 17 березня 2017 року разом із неврученою до 13.00. год кореспонденцією та якими доказами це підтверджується.

Не було встановлено зазначених обставин й суді першої інстанції. Представник відповідача не пояснив ні суду першої, ні апеляційної інстанцій, у якому ж громадському місці перебував ОСОБА_1 14 та 17 березня 2017 року разом із неврученою до 13.00. год кореспонденцією, якими доказами це підтверджується.

Перебування позивача у зазначений час у місцях із загальною назвою "громадські" є лише припущенням відповідача, не доведеним у встановленому законом порядку, проте суд безпідставно погодився із таким припущенням, вважаючи його доведеним.

Перевищення позивачем встановленого йому часу для вручення відповідних відправлень (до 13.00 год 14 та 17 березня 2017 року), порушення черговості вручення відправлень одержувачам не свідчить про законність накладення дисциплінарного стягнення, оскільки останнє накладено за конкретне порушення щодо "заборони під час перебування на маршруті відвідувати магазини, ресторани, їдальні та інші громадські місця", встановленої п.1.6.5 абз.7 Інструкції №21т, яке є недоведеним, а не щодо інших порушень трудової дисципліни.

За таких обставин, коли не доведено факт відвідування ОСОБА_1 магазинів, ресторанів, їдалень та інших громадських місць під час перебування на маршруті 14 та 17 березня 2017 року, а тому притягнення його до дисципінарної відповідальності за порушення "заборони під час перебування на маршруті відвідувати магазини, ресторани, їдальні та інші громадські місця", встановленої п.1.6.5 абз.7 Інструкції №21т, не може вважатись законним.

Крім цього, як встановлено у суді апеляційної інстанції, 14 та 17 березня 2017 року позивач відповідно до покладених на нього обов"язків виконував роботу на пішому маршруті, а саме здійснював доставку відправлень таких категорій: конфіденційна та банківська.

Посадові обов"язки фельд"єгеря по доставці кореспонденції на міському (пішому) маршруті визначено технологічною картою робочого місця, із змісту якої вбачається, що окрім Інструкції з технології порядку приймання, обробки, збереження, перевезення та доставки відправлень спеціального зв"язку №21Т, робота фельд"єгеря також регулюється наказами та розпорядженнями Державного комітету зв"язку та іншими нормативними актами, які регламентують діяльність спеціального зв"язку (п.4.3, 6.3 Технологічної карти).

Наказом Державного підприємства спеціального зв"язку від 31.05.2016 року №205 затверджено "Порядок приймання та вручення відправлень спеціального зв"язку", який регулює порядок вручення відправлень ряду категорій, в тому числі відправлень категорій "Конфіденційно" та "Банківське" (п.9) та передбачає спрощені вимоги щодо вручення відправлень категорії "Конфіденційно" та не встановлює ніяких особливостей вручення відправлень категорії "Банківське", в тому числі заборони під час перебування на маршруті відвідувати магазини, ресторани, їдальні та інші громадські місця.

Інструкція з технології порядку приймання, обробки, збереження, перевезення та доставки відправлень спеціального зв"язку №21Т, яка має гриф секретності, не регулює порядок вручення відправлень категорій "Конфіденційно" та "Банківське", а стосується інших категорій відправлень (про що зазначено у тексті Інстукції), вручення яких 14 та 17 березня 2017 року ОСОБА_1 не здійснював і не повинен був здійснювати.

За таких обставин помилковим є висновок суду про те, що Інструкція №21Т регулює вручення усіх відправлень спецзв"язку, незалежно від категорії.

Таким чином, оскільки у суді не доведено відвідування ОСОБА_1 магазинів, ресторанів, їдалень та інших громадських місць під час перебування на маршруті 14 та 17 березня 2017 року; порядок та особливості вручення відправлень категорій "Конфіденційно" та "Банківське" не регулюється Інструкцією з технології порядку приймання, обробки, збереження, перевезення та доставки відправлень спеціального зв"язку №21Т, тому накладення на позивача дисциплінарного стягнення є неправомірним.

Через накладене дисциплінарне стягнення ОСОБА_1 не була нарахована премія у розмірі 1043, 38 грн., і в зв"язку з цим, не донараховані відпускні в сумі 94 грн. 32 коп., що підтверджується довідкою Тернопільського обласного вузла спеціального зв"яфзку від 22.08.2017 року №01/04-394.

За таких обставин, рішеня суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, скасування наказу в.о. директора Тернопільського обласного вузла спеціального зв"язку №15 від 31.03.2017 року "Про накладення дисциплінарного стягнення", яким ОСОБА_1 оголошено догану, та стягнення з Тернопільського обласного вузла спеціального зв"язку в користь позивача коштів, не виплачених у зв"язку із накладенням дисциплінарного стягнення у розмірі 1137, 70 грн.

Відповідно до ст.ст. 141, 382 ЦПК України у користь позивача також слід стягнути понесені ним у зв"язку із сплатою судового збору судові витрати у загальному розмірі 1600 грн., зокрема, 640 грн. за подання позовної заяви та 960 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати наказ в.о. директора Тернопільського обласного вузла спеціального зв"язку №15 від 31.03.2017 року "Про накладення дисциплінарного стягнення", яким ОСОБА_1 оголошено догану.

Стягнути з Тернопільського обласного вузла спеціального зв"язку в користь ОСОБА_1 кошти, не виплачені у зв"язку із накладенням дисциплінарного стягнення у розмірі 1137, 70 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2019 року.

Головуюча

Судді