З а о ч н е р і ш е н н я
31 травня 2019 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої одноособово судді - Шевчук Ю.В.
при секретарі - Савенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» про зобов`язання списати заборгованість, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» про зобов`язання списати заборгованість.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі в судовому засіданні, позовні вимоги підтримує.
В судове засідання представник відповідача не з`явивився, був повідомлений належним чином судовими повістками, які повернуті до суду з відміткою, отримано особисто,причини неявки суду не відомі.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами.
06 жовтня 2016 року Комунальне підприємство «Білгород- Дністровськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом про стягнення з позивачки заборгованість за опалення в розмірі 24 370,60 грн.
17 листопада 2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом було винесено рішення по цивільній справі за позовом КП «Білгород- Дністровськтеплоенерго» до позивачки про стягнення заборгованості за опалення, яким позовні вимоги були задоволені частково, а саме стягнуто заборгованість за останні три роки у розмірі 5 744,10 грн.
Після отримання рішення суду, позивачка звернулася до Комунального підприємства "Білгород-Дністровськтеплоенерго", для погашення заборгованості та отримати інформацію по її лицевому рахунку.Однак позивачці пояснили, що за квартирою залишається заборгованість за оголення у розмірі 18 626,50 грн., це та заборгованість яку суд відмовився стягнути у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
Після цього, позивачка звернулася до КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» для того, щоб з її особистого рахунку списали заборгованість, яка виникла за минулі періоди, але їй відмовили, на підставі того, що самостійно вони списати її не можуть, а лише за рішенням суду.
Відповідно до положень Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості (ст. ст. 6,627 ЦК України).
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що визначено ч. 1 ст.202 ЦК України.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Статтею 599 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.1ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, ці підстави зазначені у нормахЦК України, відповідно до яких зобовязання припиняється: виконанням, проведеним належним чином (ст.599); за домовленістю сторін (ст.604); внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605). За змістом ч.1ст.598 ЦК України зобовязання може припинятися, зокрема з підстав, встановлених договором.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Обраний позивачем спосіб захисту порушених прав, в контексті ст.15 та 16 ЦК України та встановлених обставин по справі, приймається судом до уваги, оскільки відповідно до ст.2ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; при цьому кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або невизнання.
За нормоюстатті 5 ЦПК Українивизначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені вст.16 ЦК України.
Згідно із п.1 ч. 2ст.16 ЦК Україниодним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що рівною мірою означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням статей 55,124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Гарантоване статтею 55 Конституції України конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Надаючи правову оцінку належності обраного заінтересованою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що що вимоги позивачки ОСОБА_1 обґрунтовані і доказані, а позов підлягає задоволенню.
Оскільки при зверненні до суду судовий збір сплачений не був, так як відповідно до п. 7 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір»позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки звернувся з позовною заявою про захист порушеного права споживача за положеннями ст.141 ЦПК України, рішення постановлено на користь позивача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн.80 коп.
Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Білгород-Дністровськтеплоенерго» про зобов`язання списати заборгованість - задовольнити.
Зобов`язати Комунальне підприємство «Білгород-Дністровськтеплоенерго», яке розташовано за адресою : Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги, 2 списати з особистого рахунку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою : АДРЕСА_1 заборгованість в сумі 18 626,50 гривень.
Стягнути з Комунального підприємство «Білгород-Дністровськтеплоенерго», яке розташовано за адресою : Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги, 2, на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя :