ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5168/19 Справа № 191/717/19 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко Г. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

25 лютого 2019 року від представника позивача Наконечної Т.М. надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Разом з уточненою позовною заявою представник позивача надала до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку розташовану в Дніпропетровській області, Синельниківського району на території Василівської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 . Вважає, що дана земельна ділянка може буди відчужена на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено та ухвалено накласти арешт на земельну ділянку площею 8, 1300 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Василівської сільської ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області.

Ухвала суду мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом спору є стягнення коштів, а не спір про земельну ділянку, а тому підстави для накладення арешту на земельну ділянку у суду першої інстанції були відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку розташовану в Дніпропетровській області, Синельниківського району на території Василівської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 , є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, так як невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, між іншим, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

Крім того, відповідно до ч.1 та 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

А згідно вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні його у боржника та переданні на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, позивач заявила вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 20000 грн.

В своїй заяві про забезпечення позову просив накласти арешт решт на земельну ділянку площею 8, 1300 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Василівської сільської ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області.

Однак колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами та таким, що буде обмежувати права власника в частині користування та володіння.

У зв`язку з чим, накладення арешту на спірне майно призводить взагалі до неможливості його використання за цільовим призначенням, що може призвести до порушення прав відповідача та третіх осіб, але суд першої інстанції інші види забезпечення позову в даному випадку не розглядав та не вирішував, оскільки позивач таких вимог перед судом не ставив.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року - скасувати.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко