Справа № 204/975/19
Провадження № 2/204/789/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Сорокіної А.С.

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, а також стягнення додаткових витрат на фізичний та інтелектуальний розвиток доньки у розмірі не менше 50% від понесених позивачкою витрат і витрат на послуги перекладача у розмірі 1 000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що з 30 серпня 1997 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/4654/18 від 12 вересня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. З 2017 року донька сторін навчається на стаціонарному відділенні «Вищої школи банкової у м. Вроцлав» на контрактній основі. Однак, відповідач участі у вихованні доньки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка утримує доньку, однак грошей на її утримання не вистачає. Оскільки, коштів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не вистачає, то позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 30 серпня 1997 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 30 серпня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 390 (а.с. 11).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 08 липня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 902 (а.с. 12).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/4654/18 від 12 вересня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 14). Вказане рішення набрало законної сили 16 жовтня 2018 року.

ОСОБА_3 зареєстрована разом з матір`ю ОСОБА_1 позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні. Допомогу на утримання доньки відповідач не надає.

У зв`язку з цим, 07 лютого 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в тому числі, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, зазначивши, що донька знаходиться на її утриманні, донька продовжує навчання, а відповідач не приймає участі у витратах на утримання доньки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

З Довідки № 2442/2018 про продовження навчання від 31 липня 2018 року, перекладеної з польської на українську мову, вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 жовтня 2017 року навчається у Вищій школі банківської справи у Вроцлаві Республіки Польща (а.с. 35). При цьому, згідно довідки DI/DCH/4053/57/19 від 10 січня 2019 року, перекладеної з польської на українську мову, ОСОБА_3 у навчальному році 2018/2019 є студенткою за напрямом Менеджмент у Вищій школі банківської справи у Вроцлаві, навчання триває три роки (а.с. 37). Вартість навчання ОСОБА_3 за 1 і 2 семестр у 2017/2018 році становила 4 050 злотих, а за 1 і 2 семестр у навчальному році 2018/2019 3 000 злотих, що підтверджується Довідками № 46/DOFS/2018 від 17.07.2018 року та № 179/DOFS/2018 від 13.11.2018 року, виданими Вищою школою банківської справи у Вроцлаві (а.с. 39, 41)

Отже, судом встановлено, що повнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що відповідач знаходиться у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки.

Разом з цим, статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Однак, стороною позивача не надано суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі заявленому позивачем до стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Підсумовуючи наведене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, враховуючи, що відповідач є працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання, з урахуванням того, що дочка сторін ОСОБА_3 навчається на контрактній (платній) основі та потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 07 лютого 2019 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що на думку суду буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка просить стягнути з відповідача не менше 50% від понесених нею додаткових витрат на фізичний та інтелектуальний розвиток дочки ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Однак, при цьому, згідно роз`яснень ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Як вбачається з матеріалів справи, доньці ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилося 18 років.

Згідно наданих позивачкою документів витрати на зайняття ОСОБА_3 у «Фітнес Академії» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фітнес Академія» Командитного акціонерного товариства були понесені у січні 2019 року, тоді як на цей момент ОСОБА_3 вже виповнилось 18 років.

Відповідно до вимог законодавства, а саме Сімейного кодексу України, додаткові витрати можуть стягуватися на дитину, тобто на малолітню чи неповнолітню особу.

Крім того, суд звертає увагу, що витрати на харчування, одяг та взуття, перевезення, проживання тощо у розумінні ч. 1 ст. 185 СК України не відносяться до додаткових витрат на дитину. Додаткові витрати обумовлені особливими обставинами, до яких законодавством віднесено, зокрема, понесення додаткових витрат у зв`язку з розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо, а для забезпечення нормальних матеріальних умов для життя дитини стягуються аліменти. У зв`язку з цим всі надані позивачкою докази на підтвердження понесення таких витрат суд до уваги в якості належних та допустимих доказів не приймає, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину.

Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на послуги перекладача в сумі 1 000 грн., то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки витрати на послуги перекладача у розумінні статті 133 ЦПК України не відносяться до судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами на підставі ст. 141 ЦПК України.

Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 80, 81, 181, 182, 185, 191, 199, 200 СК України, ст. ст. 12, 76-82, 89, 133, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 07 лютого 2019 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська