Провадження № 2/317/65/2019
Справа № 317/1524/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі: Коваль В.В.,

за участю

позивача: ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_2, Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_2, Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 25.07.1997 року нею та її чоловіком ОСОБА_4, за спільні кошти придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1

Факт придбання підтверджується договором купівлі-продажу від 25.07.1997 року, який був посвідчений Південноукраїнською товарною біржою «Славутич», зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 1540 від 25.07.1997 року. Покупцем зазначеного житлового будинку в договорі зазначено ОСОБА_4 На його ім'я, відповідно до реєстраційного посвідчення, право власності на підставі вказаного договору зареєстровано в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 7 р 1058 від 25.09.1997 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 Заповіту ОСОБА_4 не залишав.

Позивач є спадкоємцем першої черги як дружина померлого. Крім неї, спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця - ОСОБА_3, ОСОБА_2, які на спадкове майно не претендують, заяви про прийняття спадщини не подавали.

Позивачка зазначає, що прийняла спадщину, відкриту після смерті чоловіка у встановленому законодавством порядку, шляхом звернення до Запорізької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом.

При оформленні своїх спадкових прав на житловий будинок з'ясувалось, що отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не є можливим оскільки правовстановлюючий документ на житловий на цей час не є дійсним.

В зв'язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, в зв'язку з тим, що вона не має змоги отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, позивачка я змушена звернутися до суду з цією позовною заявою.

Крім того, вона не може зареєструвати частину житлового будинку, що належить їй на праві спільної власності подружжя на своє ім'я, оскільки на підставі біржового договору реєстрація права власності не можлива, тим більше, власником зазначено чоловіка - ОСОБА_4

В судовому засіданні була присутня позивачка ОСОБА_1, яка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача - Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з'явився.

В судове засідання з'явилась третя особа ОСОБА_2 яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, та повністю підтверджується матеріалами справи, а саме документами, наданими позивачем, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були досліджені судом в судовому засіданні, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого будинком урочистої реєстрації шлюбу 23.11.1972 року, позивачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 25.07.1997 року, посвідченого Південноукраїнською товарною біржою «Славутич», зареєстрованого в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 1540 від 25.07.1997 року, ОСОБА_4 належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1

Зазначена обставина також підтверджується копією реєстраційного посвідчення права власності на підставі вказаного договору, зареєстрованого в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 7 р 1058 від 25.09.1997 року.

За приписами ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю, що діяв на час придбання майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно з вимогами ст.28 КПШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними та законом.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до положень 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виходячи з вищевикладеного, житловий будинок 6 по вул. Прияружна в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області є спільною сумісною власністю подружжя. Виходячи з презумпції рівності часток, кожному з подружжя повинна належати 1/2 частина спадкового майна.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23.02.2016 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно у вигляді Ѕ частини житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 1266 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки та чоловік (дружина) померлого.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом була витребувана копія спадкової справи № 256/2016, яка була відкрита 22.02.2016 року.

Згідно матеріалів спадкової справи, вбачається, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулась лише позивачка ОСОБА_1

Як було зазначено в позові, підтверджено позивачем в судовому засіданні та як вбачається з матеріалів спадкової справи, крім позивачки, спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є його діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які не виявили бажання звернутись до нотаріусу.

В матеріалах справи також міститься постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій від 21.12.2017 р. видана Запорізькою районною державною нотаріальною конторою.

Підставою відмови у вчинені нотаріальних дій зазначено, що відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Відповідно до п.п. 4.12, 4.14, 4.15, 4.18 пункту 4 та пункту 5 глави 10 « Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих стороною позивача як докази та визнає, що позивачем по справі обраний вірний спосіб захисту свого права. З урахуванням визнання відповідачем по справі позовних вимог ОСОБА_1, суд вважає що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4,5,8,10,12,17,18,28,76-81,83,128-130,133,137,258,259,263-265,268, 274-277,354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1220,1261, 1262, 1268,1269,1297 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 від 25.07.1997 року посвідченого Південно-Українською товарною біржою «Славутич», зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 1540 від 25.07.1997 р.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, як на частку у спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п. п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя І.Б. Громова