УХВАЛА

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 127/5017/19

провадження № 61-17399ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу виконавчого комітету Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, скасування протиправного рішення, поновлення на квартирному обліку та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, скасування протиправного рішення, поновлення на квартирному обліку та стягнення моральної шкоди, у якому просив суд визнати протиправним рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 18 січня 2018 року № 118 у частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 та скасувати його; зобов`язати виконавчий комітет Вінницької міської ради поновити на квартирному обліку ОСОБА_1 у стані

на 17 січня 2018 року; стягнути з виконавчого комітету Вінницької міської ради на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн моральної шкоди, заподіяної протиправним рішенням суб`єкта владних повноважень.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 18 січня 2018 року № 118 в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1

Зобов`язано виконавчий комітет Вінницької міської ради поновити на квартирному обліку ОСОБА_1 у стані на 17 січня 2018 року.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга виконавчого комітету Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2019 року,в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 960 500 грн (1 921* 500).

Предметом спору у даній справі є вимоги як майнового характеру - стягнення моральної шкоди,так і немайнового характеру -визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, скасування протиправного рішення, поновлення на квартирному обліку.

Вимоги майнового характеру, 50 000,00 грн, станом на 01 січня 2019 року не перевищують п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 960 500 грн (1 921 * 500).

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи та наявність чіткої й незмінної судової практики, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки виконавчий комітет Вінницької міської ради подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою виконавчого комітету Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, скасування протиправного рішення, поновлення на квартирному обліку та стягнення моральної шкоди.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун