Провадження №2/447/385/19
Справа №447/143/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

13.05.2019 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Бачуна О.І.

за участю секретаря судових засідань Тремби І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и в:

21.01.2019 року до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла справа за позовом АТ КБ « Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості .

Позивач позов обґрунтовує тим, що 31.08.2011 року сторони уклали кредитний договір №б/н., в результаті якого, відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідач зобов`язаний здійснювати погашення заборгованості, однак, не надав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості, в результаті чого у нього виникла заборгованість станом на 30.09.2018 року ,яка становить 114115,59 грн. , що складається з 4161,66- заборгованість за кредитом, 109953,93- заборгованість по процентам за користування кредитом з 31.08.2011 року по 31.01.2018 року.

Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07.02.2019 року відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) в судове засідання сторін. Крім того, відповідачу у справі було надано п`ятнадцятиденний строк, який обчислюється з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подачі відзиву на позовну заяву.

18.04.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву . Згідно поданого відзиву ОСОБА_1 вважає позов АТ КБ « Приват Банк» безпідставним та необґрунтованим. Зазначив, що позивачем не надано належних доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником умов та правил надання банківських послуг і тарифів, що в сукупності із заявою , свідчило б про укладений у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг. Крім того , вважає що позивачем порушені строки позовної давності.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 31.08.2011року між ПАТ КБ «Приватбанк`та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк`у відповідності до встановлених вимог вищевказаного кредитного договору свої зобовязання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу, кредит на встановлених вищевказаних кредитним договором умовах повернення грошових коштів зі сплатою відсотків за користування ними.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно із заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідачКозак Я.Є. підписав та погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг».

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою`банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Як вбачається із розрахунку представленого позивачем відповідач ОСОБА_1 зобовязання за договором не виконував у строки і це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 30.09.2018 становить 114115,59 грн, з яких 4161,66 грн. заборгованість за кредитом, 109953,93грн. заборгованість по відсотках за користування кредитомз 31.08.2011 року по 31.01.2018 року.

Так, умовами даного кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. Однак такого свого обовязку відповідач не виконував.

Статтею 526 ЦК Українивизначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі.

Відповідно дост. 599 ЦК Українизобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно дост. 1048 ЦК України.

Згідноз ст. 612 ЦК Україниборжник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

Звертаючись в суд з позовом ПАТ КБ «Приватбанк`просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 31.05.2018, тобто заборгованість, нараховану поза межами дії строку кредитного договору.

Суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ці висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Відповідно достатті 256 ЦК України позовна давністьце строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четвертастатті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.09.2015 у справі № 6-154цс15.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 останній раз здійснив платіж за нарахованими процентами 08.04.2013 року, за наданим кредитом 12.06.2014 року.

Згідно із частинами першою, другоюстатті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами)..

Суд зазначає, що відповідно до п.1.1.7.31 «Умов та Правил надання банківських послуг», строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагород, неустойки (пені та штрафів) яким було збільшено до 50 років, не містять підпису відповідача, та у заяві позичальника від 31.08.2011року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Крім того, «Умов та Правил надання банківських послуг», пунктом п.1.1.7.31, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ятдесять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України в своїх постановах у цивільних справах № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року та № 6-1926цс15 від 04.11.2015 року.

Своїм правом на позов ПАТ КБ «Приватбанк» скористався лише у січні 2019 року - після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої відповідач заявив у запереченнях на позовну заяву від 21.01.2019 року.

Згідно з висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 256-258 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволені позову ПАТ КБ « Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Бачун О. І.