Постанова

Іменем України

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 761/7286/15-ц

провадження № 61-38751св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України»,

третя особа - Міністерство інфраструктури України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року в складі судді Гуменюк А. І. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2018 року в складі колегії суддів: Заришняк Г. М., Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Голови Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Амеліна А. М., Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ»), третя особа - Міністерство інфраструктури України, про визнання дій протиправними, наказів незаконними та їх скасування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він працював на посаді провідного юрисконсульта відділу організації процедур закупівель служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «АМПУ». Наказом ДП «АМПУ» від 25 лютого 2015 року № 61-к його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення трудової дисципліни - відсутність на робочому місці 26 січня 2015 року більше трьох годин без поважних причин, у зв`язку з чим він наказом від 27 лютого 2015 року № 66-к «Про внесення змін до наказу «Про преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ» за підсумками роботи за січень 2015 року від 26 лютого 2015 року № 65-к» був позбавлений премії за січень 2015 року. Вважає, що вказані накази є безпідставними та винесені з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки він, як працівник відділу організації процедур закупівель, відповідно до рапорту з обґрунтування виробничої потреби та вибору контрагента за спрощеною формою від 24 листопада 2014 року, проходив курс навчання «Державні закупівлі в Україні» у Навчальному центрі ДП «Зовнішторгвидав України» з 26 по 30 січня 2015 року протягом робочого часу, а тому був відсутній на робочому місці з поважних причин, про що відповідачу було відомо.

Враховуючи наведене, позивач просив визнати дії голови ДП «АМПУ» Амеліна А. М. щодо підписання наказу ДП «АМПУ» від 25 лютого 2015 року № 61-к «Щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності» протиправним; визнати незаконним та скасувати цей наказ у частині оголошення йому догани з дати його видання; визнати дії голови ДП «АМПУ» Амеліна А. М. щодо підписання наказу ДП «АМПУ» від 27 лютого 2015 року № 66-к «Про внесення змін до наказу «Про преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ» за підсумками роботи за січень 2015 року від 26 лютого 2015 року № 65-к» протиправними; визнати незаконним та скасувати цей наказ у частині позбавлення його премії за січень 2015 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року рішення судів скасовані та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Голови ДП «АДМУ» Амеліна А. М. про визнання дій протиправними, визнання наказів незаконними та їх скасування залишені без розгляду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним наказ ДП «АМПУ» від 25 лютого 2015 року № 61-к «Щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення догани за порушення трудової дисципліни - відсутність на робочому місці 26 січня 2015 року більше трьох годин без поважних причин провідному юрисконсульту відділу організації процедур закупівель служби з організації процедур закупівель та здійснення договірної роботи ОСОБА_1 Визнано незаконним наказ ДП «АМПУ» від 27 лютого 2015 року № 66-к «Про внесення змін до наказу «Про преміювання працівників апарату ДП «АМПУ» за підсумками роботи за січень 2015 року від 26 січня 2015 року № 65-к» у частині позбавлення премії за січень 2015 року за відсутність на робочому місці більше трьох годин без поважних причин ОСОБА_1 - провідного юрисконсульта відділу організації процедур закупівель служби з організації процедур закупівель та здійснення договірної роботи. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач був відсутній на роботі з поважних причин, оскільки був направлений відповідачем для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва, у зв`язку з чим відповідач не мав підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та позбавлення останнього премії за січень 2015 року за відсутність на робочому місці більше трьох годин без поважних причин.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, й не може бути скасоване з підстав, наведених в апеляційній скарзі, доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не видавався відповідний наказ про проходження позивачем навчання, не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством обов`язок видавати накази, розпорядження і т.д. покладено саме на власника підприємства.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У червні 2018 року ДП «АМПУ» подало до Верховного суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2018 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що направлення працівників ДП «АМПУ» з відривом від виробництва повинно здійснюватися на підставі відповідного наказу, оскільки працівник буде перебувати не на робочому місці та за ним на час навчання зберігається середньомісячний заробіток. У свою чергу відповідач будь-яких наказів про направлення позивача на навчання не видавав, у зв`язку з чим посилання на те, що він перебував на навчанні, як на поважність його відсутності на робочому місці, є необґрунтованим. Своєю резолюцією Голова ДП «АМПУ» не надавав дозволу на проходження навчання та підвищення кваліфікації саме у цей період, тому і наказ про проходження позивачем навчання не видавався. У зв`язку з цим позивача правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та позбавлено премії.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подання відзиву на неї.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів відповідають вимогам ЦПК України (у редакції на час їх ухвалення) щодо законності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював провідним юрисконсультом відділу організації процедур закупівель служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «АМПУ».

Згідно з копією рапорту з обґрунтування виробничої потреби та вибору контрагента за спрощеною формою, підписаного 24 листопада 2014 року начальником відділу організації процедур закупівель апарату управління Глазуновим А. С., Голова ДП «АМПУ» Амелін А. М. погодив оплатити рахунок на суму 15 000,00 грн із ПДВ за оплату навчання працівників відділу організації процедур закупівель ДП «АМПУ», що свідчить про обізнаність керівництва ДП «АМПУ» про заплановані навчання працівників підприємства.

До того ж, начальник служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи ОСОБА_2 рапортом від 23 січня 2015 року додатково повідомив Голову ДП «АМПУ» Амеліна А. М. про проходження працівниками відділу організації процедур закупівель навчань з питань державних закупівель у Державному підприємстві «Зовнішторгвидав України», яке буде тривати з 26 по 30 січня 2015 року протягом робочого часу.

Проходження вказаних навчальних курсів оплачено ДП «АМПУ» згідно з платіжним дорученням від 12 грудня 2014 року № 711.

Відповідно до графіку навчальних курсів на 2015 рік, розміщеному на офіційному веб-сайті ДП «Зовнішторгвидав України», з 26 по 30 січня 2015 року проводилось навчання за курсом «Державні закупівлі в Україні». Навчання у ці дні проводилося протягом робочого часу.

ОСОБА_1 у період із 26 по 30 січня 2015 року пройшов навчання на цих курсах у Навчальному центрі ДП «Зовнішторгвидав України» та за результатами тестування отримав сертифікат № 15/002748.

Наказом ДП «АМПУ» від 25 лютого 2015 року № 61-к «Щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни - відсутність без поважних причин на робочому місці більше трьох годин 26 січня 2015 року. З наказом позивач ознайомився 05 березня 2015 року.

Наказом ДП «АМПУ» від 27 лютого 2015 року № 66-к «Про внесення змін до наказу «Про преміювання працівників апарату управління ДП «АМПУ» за підсумками роботи за січень 2015 року від 26 лютого 2015 року № 65-к», ОСОБА_1 позбавлено премії за січень 2015 року. Підставою для позбавлення премії за січень 2015 року є наказ від 25 лютого 2015 № 61-к «Щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Відповідно до листа Голови Первинної профспілкової організації ДП «АМПУ» ОСОБА_2 на ім`я Голови ДП «АМПУ» Амеліна А. М. від 23 січня 2015 року, позивач входить до складу профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ДП «АМПУ».

У березні 2015 року позивач звільнений з роботи за пунктом 6 статті 36 КЗпП України.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Відповідно до статті 149 цього ж Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними в пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 грудня 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Разом з тим, саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Крім того, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Згідно з частиною другою статті 252 КЗпП України та частиною другою статті 41 Закону України «Про професійні спілки,їх права та гарантії діяльності», зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Тобто Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржувані рішення, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшли правильних висновків про часткове задоволення позовних вимог у частині визнання незаконними оскаржуваних наказів ДП «АМПУ», з огляду на те, що позивач був відсутній на робочому місці 26 січня 2015 року з поважних причин, оскільки був направлений відповідачем на навчання для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва, а тому у відповідача не було підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та позбавлення премії. Також судами правильно встановлено відсутність попередньої згоди профспілкового комітету ДП «АМПУ» щодо притягнення позивача, членом якої він є, до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани та позбавлення його премії.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач будь-яких наказів про направлення позивача на навчання не видавав, у зв`язку з чим посилання на те, що він перебував на навчанні, як на поважність його відсутності на робочому місці, є необґрунтованим, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається із наявних у матеріалах справи доказів керівництво ДП «АМПУ» було обізнано про заплановані на період із 26 по 30 січня 2015 року навчання працівників підприємства, а обов`язок видати відповідний наказ про проходження позивачем навчання покладено саме на власника підприємства.

З урахуванням того, що доводи касаційної скарги, є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким суд надав належну оцінку, висновки суду є достатньо аргументованими, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суди забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення судів відповідають нормам матеріального та процесуального права. Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик