Провадження № 2/200/2175/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«20» травня 2019 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді Томаша В.І.,

за участю-секретаря Кубрак К.В.,

розглянувши у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» «про відшкодування матеріальної та моральної шкоди», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

16.11.2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» «про відшкодування матеріальної та моральної шкоди» в якій позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 162 598,08 грн., яка складається з: 84,98 грн. - вартість відправки телеграми на адресу Відповідача-1; 1300,00 грн. - вартість послуг судового експерта; 161 213,10 грн. - збитку - невідшкодованої реальної вартості втраченого майна, нанесеного власнику автомобілю Mazda-3 р/н НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, та окремо з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечують а також просять суд стягнути солідарно з відповідачів понесені судові витрати у розмірі 2000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.10.2015 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом BMW-520i р/н НОМЕР_2 на перехресті вул. Плеханова та вул. Московської рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем Mazda-3 р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який належить ОСОБА_1 Внаслідок вищезазначеного ДТП автомобілю позивача завдано механічних пошкоджень. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу також завдано моральну шкоду.

Представником відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» надано письмові заперечення проти позовних вимог, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позовних до ПАТ СК "ПРОВІДНА" вимог в повному обсязі та проти розгляду справи за їх відсутністю не заперечують. В заперечення позовних вимог посилається на те, що між ОСОБА_4 та ПАТ «СК «ПРОВІДНА» укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4194655, відповідно до якого застраховано цивільну відповідальність осіб, що на законних підставах експлуатують транспортний засіб «BMW 1» державний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 2.1. ст. 2 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» «Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до Полісу АЕ/4194655 страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 гривень на одного потерпілого.

16.01.16 ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» перерахувало страхове відшкодування в розмірі повного ліміту відповідальності страховика, а саме в розмірі 50 000 грн. Таким чином ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» виконало свої зобов`язання за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів належним чином та в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, не повідомив причини неявки, відзиву не надав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що 22.10.2015р. близько 21:00 год. водій ОСОБА_2 керуючи технічно справним автомобілем BMW-520i р/н НОМЕР_2 на перехресті вул. Плеханова та вул. Московської рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем Mazda-3 р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3

23.02.2016р. ОСОБА_2 було вручено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001175 за ч.1 ст. 286 КК України

Внаслідок зазначеної ДТП водію ОСОБА_3 заподіяні тілесні ушкодження, а транспортний засіб Mazda-3 зазнав механічних ушкоджень.

На момент ДТП, автомобіль Mazda-3 р/н НОМЕР_1 на праві власності належав ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 06.11.2007р. виданим РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.03.2019 року ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у звязку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження №0001175, закрито.

Як вбачається з вищевказаної ухвали суду, ОСОБА_2 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Вчинення ОСОБА_2 зазначеного злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження №0001175.

Згідно висновку експертного дослідження №3340 від 16.11.2015р. складеного судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_5 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобілю Mazda-3 р/н НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП становить 237 804,08 грн., а середньоринкова вартість автомобілю Mazda-3 р/н НОМЕР_1 на період ДТП складає 221 213,10 грн..

Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту складає 406 787,19 грн. експерт в ході проведення дослідження дійшов висновку про конструктивну (тотальну) загибель транспортного засобу та недоцільність проведення ремонтних робіт, що свідчить про втрату товарної вартості зазначеного транспортного засобу.

У зв`язку з недоцільністю проведення ремонту пошкодженого автомобіля, 09.12.2015р. ОСОБА_1 продала належний їй та пошкоджений 22.10.2015р. автомобіль Mazda-3 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 за 10 000,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу № 642 від 09.12.2015р.

За проведення експертного дослідження позивачка оплатила судовому експерту 1300,00 грн. Окрім того, для належного повідомлення ОСОБА_2 про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу позивачем понесено витрати на відправлення телеграми в сумі 84, 98 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

Цивільна правова відповідальність автомобіля «BMW», д/н НОМЕР_4 була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Провідна».

Страховик - ПАТ «Страхова компанія «Провідна» відшкодував позивачу 50 000 грн. 00 коп.

Так, відповідно до правового висновку Верховного Суду України зробленого під час розгляду справи № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 та 2 ст.1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З системного аналізу вищезазначених норми права, суд приходить до висновку, що належним відповідачем по справі є ОСОБА_2 , який на правових підставах володів транспортним засобом та безпосередньо діями якого заподіяно шкоду позивачу.

Позовні вимоги до ПАТ «Страхова компанія «Провідна» задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4194655 страхова сума за шкоду заподіяну майну потерпілих становить 50 000 грн. на одного потерпілого, що і було сплачено в рахунок страхового відшкодування позивачу, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» №1JFG3J5PV5O58QJJ від 01.11.2018р. та не заперечується самим позивачем в позовній заяві.

З огляду на такі обставини суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 161 213,10 грн. збитків, що є різницю між ринковою вартістю автомобіля Mazda-3 р/н НОМЕР_1 на момент ДТП та вартістю, за яку було продано його залишки після ДТП за вирахуванням сплаченого страхового відшкодування (221 213,10 - 10 000,00 - 50 000,00 = 161 213,10 грн.) та сплаченої позивачем вартості послуг судового експерта в розмірі 1300 грн. та вартості відправки телеграми в розмір 84,98 грн., а всього 162 598,08 грн.

З приводу вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктами 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Так, судом встановлено, що позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилася у порушенні нормального життєвого зв`язку через неможливість користуватися своїм автомобілем, також позивачу знадобилися додаткові зусилля та кошти для нормалізації свого життя та здоров`я, а тому вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією та угодою про надання правової допомоги №21/01/19 від 21.01.2019 року.

Крім того, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь держави і судовий збір за розгляд даного позову у суді, від сплати якого позивач звільнений відповідно до п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору у розмірі 704,80 грн. за подання позивачем до суду позовної заяви немайнового характеру та за задоволення позовної вимоги майнового характеру 704,80грн., а всього 1 409,60 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 2, 5, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» «про відшкодування матеріальної та моральної шкоди» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (прож: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 (прож: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 162 598 гривень 08 копійок, витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень 00 копійок, а всього разом на загальну суму 169 598 гривень 08 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (прож: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста дев`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подачі письмової заяви до Бабушкінського районного суду про його перегляд, протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя

Бабушкінського районного

Суду м. Дніпропетровська В.І. Томаш