Справа пр. №2/756/5517/19
У Х В А Л А

24 вересня 2019 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., розглянувши матеріали заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне Управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне Управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, про звільнення майна з-під арешту.

Суддя, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, вважає, що позовна заява підлягає поверненню позивачеві з таких підстав.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 просить суд скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року у справі №756/22337/14-ц. Також позивач просить суд скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що був накладений постановою старшого слідчого СВ Управління Служби безпеки України в Київській області Дорошенка М. про накладення арешту на майно від 06 вересня 2012 року б/н.

За приписами ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Аналізуючи зміст норми ч. 1 ст. 158 ЦПК України, ураховуючи роз`яснення наведені п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", слід зробити висновок, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані лише за клопотанням учасника справи, а не особи, яка вважає себе власником майна, щодо якого було вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на це майно.

Оскільки ОСОБА_1 не була учасником справи №756/22337/14-ц, вона вправі у порядку цивільного судочинства пред`являти до суду позов про звільнення майна з-під арешту, що був накладений ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року.

Також позивачем заявлено вимогу про скасування арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 постановою старшого слідчого СВ Управління Служби безпеки України в Київській області Дорошенка М.

Щодо підвідомчості спорів про звільнення майна з-під арешту, накладеного у рамках кримінального судочинства, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року у справі №504/1306/15-ц відступила від своїх попередніх правових позицій та зазначила, що у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише в порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України та є ефективним. Разом з тим чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту в порядку цивільного судочинства.

При цьому Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2018 року у справі №755/6685/16-ц зазначив, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні (яке здійснювалось відповідно до положень КПК України 1960 року), така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

Таким чином, з огляду на те, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 був накладений постановою старшого слідчого СВ Управління Служби безпеки України в Київській області Дорошенка М. від 06 вересня 2012 року б/н в рамках кримінального провадження, ОСОБА_1 в частині вимог про скасування такого арешту має право звернутись до суду за правилами кримінального судочинства.

Вимоги ж ОСОБА_1 про скасування арешту, накладеного ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року у справі №756/22337/14-ц, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

За положеннями ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Новелою, запровадженою редакцією ЦПК України, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року, є інститут повернення позовної заяви у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 188 цього Кодексу) (п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України).

Усупереч наведеним приписам законодавчих норм ОСОБА_1 порушено правила об`єднання позовних вимог, зокрема об`єднано позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку кримінального та цивільного судочинства.

За таких обставин, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

Керуючись п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Повернути ОСОБА_1 її позовну заяву до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне Управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, про звільнення майна з-під арешту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.В. Андрейчук