ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/413/19 Справа № 199/9757/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2018 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 році ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що 19.12.2007 між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем був укладений кредитний договір №014/142015/3175/74 на суму 30 179,00 дол. США з процентною ставкою за користування кредитом 13,00 % річних, зі строком повернення - 19.12.2027 року.

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника між кредитором та позичальником була укладена Додаткова угода № 014/142015/3175/74/1 від 23.04.2010р. до кредитного договору, відповідно до якої сторони погодились збільшити строк кредиту на 15 календарних днів.

Позивач зазначає, що він належним чином виконав зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачеві вказану вище суму грошових коштів, натомість відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконує, суму кредиту та нараховані проценти банку не сплачує, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 33 740,05дол. США, що за курсом НБУ на час подачі позову становить 804 333,97 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 30 569,31дол. США; заборгованість по сплаті відсотків - 3 170,74дол. США.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за кредитним договором у розмірі 33 740,05дол. США, що за курсом НБУ складає 804 333,97 грн., а також судовий збір.

Не погодившись з вказаним позовом, ОСОБА_1 звернувся із зустрічною позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання кредитного договору недійсним.

В обґрунтування позову зазначив, що 19.12.2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступник якого ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014/142015/3175/74 згідно якого отримав кредит у розмірі 30 179,00 дол. США.

В забезпечення виконання зобов`язання 19.12.2007 року між сторонами був укладений договір іпотеки №11642/3175/305653, предметом якого виступила квартира АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що укладений договір кредиту підлягає визнанню недійсним, оскільки в кредитному договорі відсутня інформація стосовно дати перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника та надання їх безпосередньо позичальнику, спосіб видачі готівки через касу, в якій валюті. Не наведено розрахунок сукупної і реальної вартості кредиту та абсолютне значення подорожчання кредиту. Також, в кредитному договорі відсутня інформація про загальну вартість комісії за розрахунково-касове обслуговування за безготівковий переказ кредитних коштів з поточного рахунку позичальника; вартість плати за відкриття, ведення та закриття поточного рахунку, відкритого з метою зарахування кредитних коштів та погашення кредиту; вартість комісії за відкриття, закриття та ведення позичкового рахунку; розмір збору на обов`язкове пенсійне страхування з операцій безготівкової купівлі валюти; розмір комісії за надання довідки про наявність кредиту; розмір плати за страхування життя або страхування від нещасного випадку; розмір платежу за страхування нерухомості, яка передається в іпотеку банку; вартість експертної оцінки нерухомості, яка передається в іпотеку банку; вартість послуг нотаріуса, що є супутніми умовами надання кредиту, плата за здійснення яких покладається на позичальника.

Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом просив визнати кредитний договір №014/142015/3175/74 від 19 грудня 2007 року недійсним в зв`язку з укладенням його під впливом обману.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2018 року задоволено позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" та стягнуто на його користь з ОСОБА_1 кредитну заборгованість у сумі 804 333,97 грн., що еквівалентно 33 740,05 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 728 744,83 грн., що еквівалентно 30 569,31дол. США; заборгованість по сплаті відсотків - 75 587,58 грн., що еквівалентно 3 170,74 дол. США.. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач не виконує умови договору, має заборгованість за кредитним договором, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 33 740,05дол. США, що за курсом НБУ становить 804 333,97 грн, а також судовий збір у розмірі 12 065,01 грн..

При цьому, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції вказав, що в додатку №1 до кредитного договору містить розрахунок сукупної вартості кредиту, з якою ознайомлений ОСОБА_1 , що останній підтвердив своїм підписом. Також кредит надавався відповідачу у іноземній валюті відповідно до норм діючого законодавства на час видачі кредиту, а факт отримання кредиту саме в іноземній валюті, крім виписки по рахунку, також підтверджується фактом виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором відповідно до умов договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в змісті кредитного договору відсутня інформація стосовно дати перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника та надання їх безпосередньо останньому спосіб видачі готівки через касу, в якій валюті та за яким курсом був наданий кредит, яка загальна сума кредиту в національній валюті, не наведено розрахунок сукупної та реальної вартості кредиту. Також апелянт зазначає, що розмір суми комісії - 445,99 доларів США не визначений в еквіваленті до гривні. Крім того, в умовах кредитного договору не наведено та не роз`яснено позичальнику, що за весь період сплати ним кредитних зобов`язань за даним кредитним договором, тобто з 19 грудня 2007 року по 19 грудня 2027 року позичальник має спочатку погасити заборгованість за відсотками, що складає практично 90-95 % від суми щомісячного платежу, що є неприпустимим. Також, апелянт зазначає, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства в галузі кредитування. Апелянт зазначає, що позивачем не було надано меморіальний ордер від 19 грудня 2007 року, що мав би підтвердити перерахування Банком грошових коштів на рахунок НОМЕР_1 в розмірі 30 179,00 доларів США, відсутня копія договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній валюті для фізичних осіб. Тобто, позивачем не було надано жодного з документів, які б підтвердили факт отримання ОСОБА_1 спірної суми грошових коштів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення не підписане суддею Скрипник О.Г. Вказана обставина є обов`язковою підставою для його скасування та ухваленню нового судового рішення.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, та відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 19.12.2007 між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем був укладений кредитний договір №014/142015/3175/74 на суму 30 179,00дол. США з процентною ставкою за користування кредитом 13,00 % річних, зі строком повернення - 19.12.2027 року.

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, між кредитором та позичальником була укладена Додаткова угода № 014/142015/3175/74/1 від 23.04.2010 року до кредитного договору, відповідно до якої, сторони погодились збільшити строк кредиту на 15 календарних днів.

Встановлено, що банк належним чином виконав зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачеві вказану вище суму грошових коштів, тоді як відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, суму кредиту та нараховані відсотки банку не сплачує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 33 740,05дол. США, що за курсом НБУ на час подачі позову становить 804 333,97 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 30 569,31 дол. США; заборгованість по сплаті відсотків - 3 170,74 дол. США.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позикодавець зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановивши вказані обставини справи, а також те, що відповідач не виконує умови договору, має заборгованість за кредитним договором, яка відповідачем спростована не була, - колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь Банку необхідно стягнути заборгованість у сумі 33 740,05дол. США, що за курсом НБУ становить 804 333,97 грн..

При цьому, відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнано судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 ЦК України закріплює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до частини першої статті 627, частини першої статті 628, статті 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Встановлено, що сторони спірного кредитного договору на добровільних засадах визначили усі його умови, які викладені чітко і зрозуміло.

Вказане підтверджується матеріалами справи, з яких вбачається, що відповідач був ознайомлений із сукупною вартістю кредиту, Переліком комісій (тарифів), інших фінансових зобов`язань, що входять до сукупної вартості кредиту, про що свідчать його підписи на вказаних документах.

Встановлено, що згідно Заявки на видачу готівки від 19.12.2007 року ОСОБА_1 отримав 29 733,01 доларів США. Вказана заявка також містить підписи відповідача.

Крім того, з Виписки по рахунку НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 здійснював часткове погашення кредитної заборгованості, що також підтверджує його згоду з умовами кредитування.

Вказані обставини в сукупності свідчать про те, що наведені в зустрічній заяви обґрунтування ОСОБА_1 про недійсність кредитного договору спростовуються зазначеними вище доказами та не є правовими підставами для визнання кредитного договору недійсним, а тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Доводи апелянта в скарзі про те, що в змісті кредитного договору відсутня інформація стосовно дати перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника та надання їх безпосередньо останньому, загальна сума кредиту в національній валюті, не наведено розрахунок сукупної та реальної вартості кредиту, а також те, що розмір суми комісії - 445,99 доларів США не визначений в еквіваленті до гривні та в умовах кредитного договору не наведено і не роз`яснено позичальнику, що за весь період сплати ним кредитних зобов`язань за даним кредитним договором, він має спочатку погасити заборгованість за відсотками, що складає практично 90-95 % від суми щомісячного платежу, та те, що позивачем не було надано жодного з документів, які б підтвердили факт отримання ОСОБА_1 спірної суми грошових коштів, - колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оскільки, позивачем за зустрічним позовом на підтвердження своїх позовних вимог не було надано належних і допустимих доказів, - колегія суддів вважає їх недоведеними та необґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Крім того, ОСОБА_1 у порушення ст. 81 ЦПК України не було спростовано позовні вимоги Банку. Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що підписуючи спірний кредитний договір, додаткову угоду, Договір іпотеки та Додатки про сукупну вартість кредиту, Перелік комісій (тарифів), інших фінансових зобов`язань, що входять до сукупної вартості кредиту, - ОСОБА_1 усвідомлював значення своїх та був згодний із запропонованими Банком правилами кредитування.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що у зв`язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог Банку та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" підлягає стягненню судовий збір в сумі 12 065,01 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2018 року - скасувати.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором у сумі 804 333,97 грн., що еквівалентно 33 740,05 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 728 744,83 грн., що еквівалентно 30 569,31дол. США; заборгованість по сплаті відсотків - 75 587,58 грн., що еквівалентно 3 170,74 дол. США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" судовий збір в сумі 12 065,01 грн..

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко