ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4316/19 Справа № 199/1672/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року по справі за скаргою Громадської організації Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2018 року ГО «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги зазначали, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська №199/1672/16-ц, (4с-/199/20/18) від 08 травня 2018 року:

- визнано неправомірним рішення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, до якого на виконання надійшов виконавчий документ, а саме ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2017 року у цивільній справі №199/1672/16-ц (4с/199/41/17) щодо письмового повідомлення 15.02.2018 № 55793059/20.1/12 ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання;

- зобов'язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, вчинити дії, повязані з виконанням виконавчого документу, а саме ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2017 року у цивільній справі №199/1672/16-ц (4с/199/41/17) та направити стягнуті кошти у готівковій формі через відділення «Укрпошти» № 82, за місцем проживання ОСОБА_1;

- стягнуто з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 компенсацію за відрив від звичайних занять у розмірі 201 грн. 69 коп.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 травня 2018 року залишено без змін, а також стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять, повязаний із явкою до суду в розмірі 112 грн.05 коп.

Вказували, що 03 жовтня 2018 року ОСОБА_1 отримав виконавчий лист №199/1672/16,(4-с/199/20/18), виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, щодо стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 судових витрат у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять, повязаний із явкою до суду в розмірі 112 грн.95 коп.

18 жовтня 2018 року Громадська організація «ДНГПО» направила до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для виконання отриманий виконавчий лист №199/1672/16, (4-с/199/20/18) від 03 жовтня 2018 року, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, який останній отримав 22 жовтня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення за ШКІ Укрпошти 522.

Зазначали також, що повідомленням №33606-33-18/20-1/9 від 30 жовтня 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

06 листопада 2018 року відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направлено на адресу стягувача повідомленням №33606-33-18/20-1/9 від 30 жовтня 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Посилаючись на те, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 порушено триденний строк прийняття рішення, а також саме повідомленням №33606-33-18/20-1/9 від 30 жовтня 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є незаконним, заявник просив:

- визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_2, на виконання до якого надійшов виконавчий документ, а саме виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року у справі №199/1672/16-ц, (4-с/199/20/18) щодо порушення строків вчинення процесуальної дії, який встановлений частиною 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України, на виконання до якого надійшов виконавчий документ, а саме виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року у справі №199/1672/16-ц, (4-с/199/20/18) в частині недотримання законодавчих строків направлення на адресу ОСОБА_1 повідомлення №33606-33-18/20-1/9 датованого «30.10.2018»;

- визнати незаконним рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_2, на виконання до якого надійшов виконавчий документ, а саме виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року у справі №199/1672/16-ц, (4-с/199/20/18) щодо письмового повідомлення 30 жовтня 2018 року № 33606-33-18/20-1/9 ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - та скасувати це рішення;

- зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_2, негайно прийняти до виконання та виконати виконавчий документ, а саме виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року у справі №199/1672/16-ц, (4-с/199/20/18) та у триденний строк з моменту отримання даної ухвали направити стягнуті кошти стягувачу у готівковій формі через відділення «Укрпошти» № 82, за місцем проживання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), індекс - 49082, вулиця Передова, будинок 617 в м. Дніпро;

- витрати по перерахуванню коштів на користь ОСОБА_1 у готівковій формі покласти на боржника Державну казначейську службу України;

- зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_2 упродовж п'яти днів з дня отримання копії даної ухвали повідомити суд і повідомити ОСОБА_1 про виконання даної ухвали рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення;

- стягнути з відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України судовий збір за розгляд справи;

- стягнути з відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов'язаних з явкою до суду у порядку ст.138 ЦПК України, за правилами згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590, як компенсацію за відрив від звичайних занять у зв'язку з явкою суду.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_2, на виконання до якого надійшов виконавчий документ, а саме виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року у справі №199/1672/16-ц, (4-с/199/20/18) щодо порушення строків вчинення процесуальної дії, який встановлений частиною 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Визнано незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України, на виконання до якого надійшов виконавчий документ, а саме виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року у справі №199/1672/16-ц, (4-с/199/20/18) в частині недотримання законодавчих строків направлення на адресу ОСОБА_1 повідомлення №33606-33-18/20-1/9 датованого «30.10.2018».

Визнано незаконним рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_2, на виконання до якого надійшов виконавчий документ, а саме виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року у справі №199/1672/16-ц, (4-с/199/20/18) щодо письмового повідомлення 30 жовтня 2018 року №33606-33-18/20-1/9 ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов'язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_2, вчинити дії, повязані з виконанням виконавчого документу, а саме виконавчого листа Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року у справі №199/1672/16-ц, (4-с/199/20/18) та у триденний строк з моменту отримання даної ухвали направити стягнуті кошти стягувачу у готівковій формі через відділення «Укрпошти» № 82, за місцем проживання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), індекс - 49082, вулиця Передова, будинок 617 в м. Дніпро.

Зобов'язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_2 упродовж десяти днів з дня отримання копії даної ухвали повідомити суд та ОСОБА_1 про виконання даної ухвали рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

В решті скаргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне встановлення обставин справи, просив скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що виконавчий лист №199/1672/16-ц від 03 жовтня 2018 року передано головному державному виконавцю Кузьменко О.С. 29 жовтня 2018 року; оскільки виконавчий лист №199/1672/16-ц від 03 жовтня 2018 року передбачає стягнення коштів з Державної казначейської служби України, такий виконавчий лист підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, тому вказаний виконавчий лист в силу п.9 ч.4 ст.4 Закону України є таким, що підлягає поверненню стягувачу без прийняття до виконання; судом не враховано п.1 розділу 4 Положення про АСВП згідно якого державний або приватний виконавець після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження приймає рішення про відкриття виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання; на момент звернення зі скаргою заявник ГО Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація не мала цивільної процесуальної дієздатності, оскільки створена без статусу юридичної особи, скарга є такою, що мала б бути залишеною без розгляду; судом першої інстанції не враховано позицію щодо повноважень ГО Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація, викладених у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, вона підлягає розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена без дотримання норм матеріального права, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

У випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами. Органи та установи, зазначені в частинах першій третій цієї статті, не є органами примусового виконання (стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження»).

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 05 червня 2012 року №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

За нормами Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державне підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» також визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу. Так, статтею 3 цього Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною другою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих та Перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845(далі Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Пунктом 4 цього Порядку на органи Казначейства покладені обовязки, зокрема забезпечення у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку; вжиття заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку.

У пункті 6 Порядку передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового звязку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, імя, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

Виконавчі документи предявляються до виконання у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Отже, виконавчий лист, боржником за яким є державний орган, підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 02 липня 2018 року у справі №233/1979/17 (провадження № 61-29414св18).

Таким чином, виконавчий лист, виданий 03 жовтня 2018 року ОСОБА_1 Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська у справі №199/1672/16 (4-с/199/20/18), підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби. Крім того, оскаржуване повідомлення державного виконавця про повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання винесене у встановлений законом строк, оскільки виконавчий лист було передано державному виконавцю 29 жовтня 2018 року (а.с. 95).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції помилково не врахував вищенаведених норм та безпідставно частково задовольнив скаргу ГО Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії.

Разом з тим, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що на момент звернення зі скаргою заявник ГО Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація не мала цивільної процесуальної дієздатності, оскільки створена без статусу юридичної особи, скарга є такою, що мала б бути залишеною без розгляду.

Так, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (частина перша і третя статті 244 ЦК України).

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи (пункт перший частини першої статті 62 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 62 ЦПК України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. У разі задоволення заявленого клопотання щодо посвідчення довіреності фізичної особи на ведення справи, що розглядається, суд без виходу до нарадчої кімнати постановляє ухвалу, яка заноситься секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, а сама довіреність або засвідчена підписом судді копія з неї приєднується до справи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина третя статті 62 ЦПК України).

Матеріали справи не містять відповідної довіреності на представництво ГО «ДНПГО» на представництво ОСОБА_1, проте навіть у разі її наявності така довіреність не є довіреністю не від фізичної, не від юридичної особи та наведеним вище вимогам ЦК України і ЦПК України не відповідає.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ГО «ДНПГО» не має повноважень на здійснення представництва ОСОБА_1

Разом з тим, зі скарги вбачається, що вона підписана саме ОСОБА_1, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що від імені позивача діє інший суб'єкт.

Зважаючи на результат розгляду скарги, в порядку ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства юстиції України судові витрати за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 1.921 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року.

У задоволенні скарги Громадської організації Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства юстиції України судові витрати в розмірі 1.921 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_4