Провадження № 4-с/761/143/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

представник заявника та державного виконавця: Шокурова Ю.Л., Крайчинського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу ОСОБА_2, заінтересовані особи: приватний виконавець Виконавчого округу м.Києва МЮ України Крайчинський Сергій Станіславович на бездіяльність приватного виконавця щодо не винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, -

В с т а н о в и в:

У квітні 2019 року скаржник ОСОБА_2 звернулася Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м.Києва МЮ України Крайчинського Сергія Станіславовича, у якій просила визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Крайчинського С.С. щодо не винесення постанови по виконавчому провадженню ВП № 58464675 про повернення виконавчого документу АТ «Таскомбанк» та зобов'язати Крайчинського С.С. винести постанову по виконавчому провадженню ВП № 58464675 про повернення виконавчого документу АТ «Таскомбанк».

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що скаржник є власником 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. 22.02.2019 року приватний виконавець Крайчинський С.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58464675. Оскільки вказані житловий будинок та земельна ділянка є предметом предмет іпотеки, що підпадають під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», на думку скаржника, Крайчинський С.С. повинен був після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, винести постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, однак в порушення Закону України «Про виконавче провадження» не вчинив зазначену дію, що змушує ОСОБА_2 звернутись до суду із даною скаргою.

У відзиві на дану скаргу приватний виконавець ОСОБА_4 вказав, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься певні умови, за якими його дія не поширюється на іпотечне майно. Так, дія вказаного закону не поширюється, зокрема, у разі якщо житлове майно не використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя; у позичальника або майнового поручителя у власності знаходиться інше нерухоме житлове майно та ряду інших. Встановлення цих обстави приватним виконавцем, можливо виключно в межах діючого, відкритого виконавчого провадження, що і відбувається станом на сьогоднішній день. Встановлено, що за боржником на праві приватної власності, окрім іпотечного майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1, зареєстровано й інші обєкти житлової та нежитлової нерухомості. Дані обставини, спростовують посилання скаржника на не правомірність прийняття рішення приватним виконавцем щодо відкриття виконавчого провадження. Жодних правових підстав, які б не давали можливість приватному виконавцю відкрити виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого листа, в приватного виконавця не було. Окрім того, в порушення пункту 3 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник не надала приватному виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України. Таким чином, просив відмовити у задоволенні даної скарги.

У судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Приватний виконавець Крайчинський С.С. у судовому засіданні заперечував стосовно задоволення вимог скарги та просив суд відмовити у її задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Представник АТ «Таскомбанк» до суду не зявився, але надіслав до суду клопотання з проханням перенести розгляд даної скарги.

Оскільки, в силу положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд ухвалив розглянути дану скаргу за відсутності представника стягувача.

Суд, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у Шевченківському районному відділі Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 58464675 з виконання виконавчого листа № 761/20932/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва 26.05.2016 року.

22.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Крайчинським С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58464675, за яким боржником є ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 14 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. за реєстровим №8483, а саме: - земельна ділянка, площею 0,0803 га, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 1225041 (один мільйон двісті двадцять пять тисяч сорок одна) грн. без ПДВ, що належить на праві спільної приватної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2, та жилий будинок АДРЕСА_1 за ціною 1284122 (один мільйон двісті вісімдесят чотири тисячі сто двадцять дві) грн. без ПДВ, що належить на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частинах.

Грошові кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки спрямовано на погашення заборгованості за кредитним договором № КФ 138-07 від 14.12.2007 р. в розмірі 3 800 158,50 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 3 282 328,59 грн.; по відсотках 409 464,45 грн.; пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості 108 365,46 грн.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації визначено: земельної ділянки в сумі 1 225 041,00 грн., житлового будинку в сумі 1 284 122,00 грн.

Визначено, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Так, на думку скаржника, вказані житловий будинок та земельна ділянка є предметом предмет іпотеки, що підпадають під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», приватний виконавець Крайчинський С.С. повинен був після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, винести постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

П. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

При розгляді апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року у цивільній справі №761/20932/13-ц за позовом ПАТ «ТАСкомбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_7 про звернення стягнення на майно, колегією суддів встановлено, що предметом іпотеки є жилий будинок АДРЕСА_1, загальною площею -218,00 кв. м., виступає як забезпечення зобов'язання громадянина України (позичальника та майнового поручителя) за споживчим кредитом, наданими йому кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті. Нерухоме житлове майно використовується іпотекодавцями як місце постійного проживання.

За змістом Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Дія цього Закону не поширюється на осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Встановлений Законом мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що чинність вказаного Закону на час ухвалення рішення є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання, зокрема вказівка на те, що рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного Закону.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, і виконавчий лист, виданий 26.05.2016 року, і постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.02.2019 року, містять вказівку, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

У відповідності до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки)

Дія цього Закону не поширюється на осіб, які є субєктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Таким чином, встановлення цих обстави приватним виконавцем можливо виключно в межах діючого, відкритого виконавчого провадження.

Стаття 447 ЦПК України передбачає право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Між тим, на думку суду, у даному випадку, права боржника не порушені, оскільки приватним виконавцем визнається, що дійсно рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" і на даний час Крайчинським С.С. здійснюються дії, спрямовані на встановлення, чи підпадає майно скаржника під дію даного закону, чи наявне інше майно у боржника та не здійснюються дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

За змістом ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, оскаржувана бездіяльність була здійснена відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право скаржника не було порушено, а тому, постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст. ст. 19, 129-1 Конституції України, ст. ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України , Законом України «Про виконавче провадження», Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", суд, -

У х в а л и в :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересовані особи: приватний виконавець Виконавчого округу м.Києва МЮ України Крайчинський Сергій Станіславович на бездіяльність приватного виконавця щодо не винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувану у виконавчому провадженні №58464675.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення або без участі учасників або в судовому засіданні було оголошено лише резолютивну частину ухвали зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту вказаного судового рішення.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст ухвали виготовлено 26.04.2019 року