ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року м. Чернівці

Справа № 727/14077/18

провадження № 822/266/19-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кулянди М.І.

суддів: Лисака І.О., Одинака О.О.

за участю секретаря Собчук І.Ю.

представника позивача Брезіна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької обласної державної адміністрації на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом Чернівецької обласної державної адміністрації до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, третя особа без самостійних вимог: Чернівецький окружний адміністративний суд про визнання рішення незаконним,

встановив:

У грудні 2018 року Чернівецька обласна державна адміністрація звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, третя особа без самостійних вимог: Чернівецький окружний адміністративний суд про визнання рішення незаконним.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2018 позовну заяву Чернівецької обласної державної адміністрації з доданими додатками повернуто позивачу.

На вказану ухвалу Чернівецька обласна державна адміністрація подала апеляційну скаргу.

Апелянт просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2018 року і направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду. Вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі заявник посилається, на те, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини щодо підсудності спору, що призвело до неправильного висновку суду щодо повернення позовної заяви.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі судом зроблено висновок, що даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду, оскільки він не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи позивач у липні 2013 року звертався до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання рішення незаконним.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 жовтня 2013 року адміністративний позов задоволено.

Визнано таким, що прийняте з порушенням чинного законодавства та скасовано підпункт 2.3 пункту 2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 13 березня 2012 року №178/5.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 жовтня 2013 року залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 27 вересня 2018 року постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 жовтня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2014 року скасовано, провадження у справі закрито, оскільки справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з цим, позивач у грудні 2018 року звернувся із позовом до Шевченківського районного суду м. Чернівці в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржених рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини першої статті 3 цього Кодексу суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною другою статті 4 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України (у зазначеній редакції) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України!, у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Із наведеного вбачається, що предметом спору у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення відповідача в частині щодо виключення квартири із числа службових, яке, за твердженням позивача, порушує його майнові права на належне йому нерухоме майно, що знаходилося в його оперативному управлінні, тобто має місце оспорювання цивільного права особи на таке нерухоме майно.

Оскільки позивач звернувся з позовом до суду про визнання незаконним та скасування рішення відповідача в частині щодо виключення квартири із числа службових, а спірне нерухоме майно (службова квартира) було надане в користування третій особі - ОСОБА_3 як службове жиле приміщення, то такий приватноправовий спір за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства з огляду на те, що його вирішення впливає на права та обов'язки цієї фізичної особи.

На вищенаведене суд першої інстанції увагу не звернув і прийшов до помилкового висновку, про те, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2018 року про повернення позовної заяви позивачу постановлена з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, а тому згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

На підставі наведеного та керуючись пунктом 4 частини 1 статті 379, статтею 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Чернівецької обласної державної адміністрації задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий (підпис) М.І. Кулянда

судді (підпис) І. Н. Лисак

(підпис) О.О. Одинак

З оригіналом згідно: