Постанова

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 545/3753/16-ц

провадження № 61-40289 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року у складі колегії суддів: Абрамова П. С., Карпушина Г. Л., Пилипчук Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна у натурі, що є спільною частковою власністю сторін.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що на підставі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24 грудня 2015 року він є власником Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , земельних ділянок площею 0,14681 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,0491 га для ведення особистого селянського господарства. Власником іншої Ѕ частини зазначеного нерухомого майна є відповідач.

Посилаючись на те, що між ним та відповідачем існує спір щодо порядку користування належних їм часток, з урахуванням уточнень, просив провести поділ зазначеного нерухомого майна шляхом виділу йому в натурі частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами згідно варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №16-17 від 03 травня 2017 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09 лютого

2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що усі варіанти поділу нерухомого майна передбачають необхідність проведення будівельних робіт, пов`язаних із втручанням в несучі конструкції та інженерні системи загального користування житлового будинку, дозвіл на які надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Позивачем не надано суду доказів отримання спеціальних дозвільних документів на виконання зазначених робіт, які повинні бути отримані до ухвалення судового рішення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про поділ в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про поділ в натурі земельних ділянок, суд першої інстанції виходив з того, що ця вимога тісно пов`язана з вимогою про поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Крім того, у висновку земельно-технічної експертизи зазначено про неможливість поділу земельних ділянок.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Проведено розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 згідно варіанту розподілу житлового будинку № 2 , визначеного у висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 16-17 від 03 травня 2017 року.

Виділено ОСОБА_1 у приватну власність 27/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 а саме: в житловому будинку літ. «А-1» приміщення: частину коридору 1-1 площею 6.10 кв.м, кладову 1-2 площею 8.10 кв.м, кімнату

1-3 площею 26.30 кв.м, кімнату 1-4 площею 12.80 кв.м, загальною площею

53.3 кв.м на суму 154 502,00 грн; навіс літ. «а» на суму 1 963,00 грн.

Виділено ОСОБА_1 гараж літ. «В» вартістю 59 410,00 грн, літню кухню літ. «В1» - 46 344,00 грн, 1/2 частину свердловини № 1 - 523,00 грн; 1/2 частину вигрібну

№ 2 - 2 017,00 грн; 1/2 частину воріт з хвірткою № 3 - 3 733,00 грн; 1/2 частину огорожі № 4 7795,00 грн.

Всього виділено ОСОБА_1 будівлі та споруди на суму 276 287,00 грн, що більше ніж його ідеальна частка на 18 021,00 грн.

Виділено ОСОБА_2 у приватну власність 23/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: в житловому будинку літ.

«А-1» приміщення: частину коридору 1-1 площею 4.00 кв.м, кімнату 1-5 площею 10.50 кв.м, кімнату 1-6 площею 11.20 кв.м, кухню 1-7 площею 9.60 кв.м, ванну 1-8 площею 2.90 кв.м, вбиральню 1-9 площею 1.80 кв.м, коридор 1-10 площею

10.7 кв.м, топочну 1-11 площею 8.50 кв.м; загальною площею 59.2 кв.м на суму 171 604,00 грн.

Виділено ОСОБА_2 вбиральню літ. «Б» вартістю 2 652,00 грн, сарай літ. «В2» - 27 053,00 грн, погріб вхідний літ. «в» - 24 871,00 грн, 1/2 частину свердловини № 1 523,00 грн; 1/2 частину вигрібу № 2 - 2 016,00 грн; 1/2 частину воріт з хвірткою № 3- 3 732,00 грн; 1/2 частину огорожі № 4 7795 грн.

Всього виділено ОСОБА_2 будівлі та споруди на суму 240 246,00 грн, що менше на 18 021,00 грн, ніж її ідеальна частка.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю часток, яка складає 18 021,00 грн.

Зобов`язано ОСОБА_1 здійснити наступні переобладнання:

1) улаштувати перегородку в коридорі 1-1, площею 10,1 кв.м, розділивши його на два приміщення площею 4,0 кв.м та 6,1 кв.м.

2) закласти дверний отвір з коридору 1-10, площею 10,7 кв.м, в кімнату 1-3 площею 26,3 кв.м, та з кімнати 1-4, площею 12,8 кв.м, в кімнату 1-5, площею

10,5 кв.м.

3) улаштувати дверні отвори з кімнати 1-3, площею 26,3 кв.м, в кімнату 1-4, площею 12,8 кв.м та в частину коридору 1-1, площею 6,1 кв.м.

4) обладнати виділені частини будинку самостійним опаленням та електропостачанням.

5) провести реконструкцію системи газопостачання із встановленням лічильників в межах виділених частин, залишивши підземну частину мережі в спільному користуванні.

6) підземну мережу водопостачання та водовідведення залишити у спільному користуванні.

7) розділити приміщення горища згідно варіанту розподілу будинку з улаштуванням другого виходу.

Зобов`язано ОСОБА_2 здійснити наступні переобладнання:

1) кладову 1-2, площею 8,1 кв.м, переобладнати під кухню.

2) улаштувати дверний отвір на місці віконного отвору, з частини коридору 1-1, площею 4,0 кв.м, на вулицю з улаштуванням ганку.

3) обладнати виділені частини будинку самостійним опаленням та електропостачанням.

4) провести реконструкцію системи газопостачання із встановленням лічильників в межах виділених частин, залишивши підземну частину мережі в спільному користуванні.

Виділено ОСОБА_1 в користування земельну ділянку, площею 476 кв.м (на плані зафарбовано в червоний колір), з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1 ), та земельну ділянку, площею 245,2 кв.м, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер НОМЕР_2 ).

Виділено ОСОБА_2 у користування земельну ділянку, площею

476 кв.м (на плані зафарбовано в синій колір), з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1 ) та земельну ділянку, площею 245,2 кв.м, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер НОМЕР_2 ).

Частину земельної ділянки, площею 516 кв.м (на плані жовтого кольору), з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1 ) залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ частині, що складає 258 кв.м, кожному.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що позивачем належними доказами підтверджена можливість поділу домоволодіння в натурі та узгодження його переобладнання з компетентними органами (ПАТ «Полтаваобленерго», ПАТ Полтавагаз» та Полтавською районною державною адміністрацією). З урахуванням пояснень відповідача щодо відсутності грошових коштів для проведення переобладнання та висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 16-17 від 03 травня 2017 року, апеляційний суд дійшов до висновку про виділ у натурі ідеальних часток сторонам відповідно до варіанту № 2 висновку експертизи у співвідношенні 27/50 частин ОСОБА_1 до 23/50 частин ОСОБА_2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності. При такому варіанті виділу, відхилення від ідеальних часток складає 18 021,00 грн, яке підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , як компенсації за зменшення частки у житловому будинку. Крім того, суд дійшов до висновку про виділ у натурі сторонам у співвідношенні Ѕ до Ѕ земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2 , та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , частину цієї земельної ділянки, площею 516 кв.м, суд залишив у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ частині кожному, за відсутності можливості виділу зазначених часток у натурі.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26 липня 2018 року виправлено описку в постанові Апеляційного суду Полтавської області від

14 червня 2018 року.

У абзаці 7 резолютивної частини постанови Апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року виконавця переобладнання вважати ОСОБА_2 замість ОСОБА_1 та у абзаці 8 виконавця переобладнання вважати ОСОБА_1 замість ОСОБА_2

Додатковим рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 26 липня

2018 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Узагальнені вимоги та доводи касаційної скарги

У липні 2018 року надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , у якій вона з урахуванням уточнень, просила скасувати постанову Апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року, та залишити без змін рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2018 року.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили процесуальні порушення, що призвели до ухвалення незаконних рішень, зокрема не надали належної правової оцінки поданому клопотанню про призначення у справі додаткової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, необхідність проведення яких обумовлена відсутністю серед запропонованих у висновках експертиз від 03 травня

2017 року варіанту розподілу домоволодіння та земельних ділянок, який би дозволив здійснити повний реальний розподіл спільного майна (повне відокремлення часток). Ухвалюючи рішення про виділ часток у спільному майні, апеляційний суд не вирішив питання про припинення спільної часткової власності сторін на спірне майно, не звернув увагу на відсутність згоди заявника на зменшення її частки у спільній частковій власності, та не з`ясував наявності її згоди на отримання компенсації за зменшення частки. Крім того, суд апеляційної інстанції невірно визначив перелік переобладнань, які необхідно здійснити кожному із співвласників у зв`язку з реальним поділом майна, зокрема вони не відповідають тим, що зазначені у висновках експертизи. Апеляційний суд не урахував, що облаштування виходу із будинку на вулицю та тамбуру є значним переобладнанням, що потребує значних грошових та трудових ресурсів, якими заявник не володіє, при цьому позивачу необхідно лише закласти та улаштувати двірні отвори всередині будинку.

У жовтні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , у якому він зазначав, що апеляційний суд повно та всебічно з`ясував обставини справи та ухвалив законне і обгрунтоване рішення, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судудійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 24 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_2 визнано право власності на Ѕ частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,14681 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,0491 га, для ведення особистого селянського господарства.

Інша Ѕ частина зазначеного нерухомого майна належить на праві власності ОСОБА_1

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно виходив з того, що здійснення поділу спірного майна між сторонами є можливим, при цьому вказав, що на позивача та відповідача покладається обов`язок провести переобладнання житлового будинку відповідно до висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 16-17 від 03 травня 2017 року на підставі спеціальних дозвільних документів, які надаються уповноваженими органами державної влади.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про поділ житлового будинку за відсутності спеціальних дозвільних документів на його переобладнання є помилковим, оскільки висновок експертизи узгоджувався з компетентними органами, зокрема для переобладнання комунальних систем він був погоджений з ПАТ «Полтаваобленерго», ПАТ «Полтавагаз» та Полтавською районною державною адміністрацією, яка після вивчення матеріалів експертизи не заперечувала проти запропонованих варіантів розподілу житлового будинку.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1443цс16 та від 03 квітня 2013 року у справі №6-12цс13.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд правильно встановив обставини справи, та проаналізувавши висновок будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 16-17 від 03 травня 2017 року, обгрунтовано виходив з того, що найсправедливішим варіантом розподілу спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд є запропонований експертом варіант № 2, оскільки він найбільше відповідає інтересам сторін.

З урахуванням наведеного, а також скрутного матеріального становища ОСОБА_2 , відсутності у неї можливості здійснити дороговартісне перепланування домоволодіння та сплатити компенсацію за збільшення її частки при виділі майна з спільної часткової власності, суд обгрунтовано здійснив поділ спірного нерухомого майна шляхом виділу позивачу в натурі частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами згідно варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №16-17 від 03 травня 2017 року для першого співвласника (у розмірі 27/50 частин домоволодінння), а відповідачу виділив частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами згідно варіанту № 2 зазначеного висновку експертизи для другого співвласника (у розмірі 23/50 частин домоволодіння), стягнувши на її користь компенсацію за зменшення її частки після виділу.

Доводи касаційної скарги про не урахування апеляційним судом обов`язкової згоди заявника на отримання грошової компенсації (у відповідності до частини другої статті 364 ЦК України) є безпідставними, оскільки закріплене в зазначеній статті положення стосується випадків, коли виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України).

Також не заслуговують на увагу посилання заявника на безпідставне не задоволення її клопотання про призначення у справі додаткової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи для визначення варіанту розподілу домоволодіння та земельних ділянок, який би дозволив здійснити повний реальний розподіл спільного майна, оскільки як убачається з висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №16-17 від 03 травня 2017 року, такий поділ є неможливим.

Твердження заявника про те, що апеляційний суд невірно визначив перелік переобладнань, які необхідно здійснити кожному із співвласників є неспроможними, оскільки ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від

26 липня 2018 року виправлено описку, допущену у резолютивній частині оскаржуваного рішення, щодо визначення осіб, які мають здійснювати переобладнання виділених їм часток домоволодіння у відповідності до висновку експертизи.

Посилання на те, що апеляційний суд, ухвалюючи рішення про виділ часток з спільного майна, не вирішив питання про припинення спільної часткової власності сторін на це майно, не є підставою для скасування законного та обгрунтованого рішення суду апеляційної інстанції, оскільки сторони мають право звернутися до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі щодо вирішення зазначеного питання.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи зазначене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції є законною та обгрунтованою, доводи касаційної скарги правильність висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик