ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2861/19 Номер провадження 22-ц/814/2464/19Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Абрамова П.С., Дряниці Ю.В.

розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 2019 року, ухвалене суддею Васильєвою Л.М., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2019 р. АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між ними 14.10.2009 року був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 29000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає між ними та банком договір.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Вказував, що банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті (http://.privatbank.ua/terms/pages/70/), що дає підстави банку змінювати відсотки за користування кредитом.

Оскільки відповідач своєчасно не виконує умови договору, за ним утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 24.04.2019 р. становить 14104.01 грн. та складається із: заборгованості за тілом кредита - 1411.88 грн., 11219.32 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 325.00 грн. заборгованість за пенею та комсією, а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 647.81 грн. штраф ( процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача на їх користь та судові витрати.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 2019 року позов Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.10.2009 р. у розмірі 1411,88 грн, витрати по справі у розмірі 1921 грн., а всього 3332,88 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Роз`яснено порядок перегляду заочного рішення, а також порядок і строк його оскарження.

З вказаним рішенням місцевого суду не погодився позивач АТ «ПриватБанк» та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін та стягнути судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відсутність підпису позичальника в Умовах і правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними та не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та заборгованості. Саме підписом у заяві позичальник засвідчив згоду з умовами кредитування. Заява заповнена позичальником особисто, містить його персональні дані та з неї чітко вбачається, що він висловив згоду про оформлення договору, отримання кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», та особистим підписом засвідчив що ознайомлений і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому у письмовому вигляді. Своїм підписом він підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування у ПриватБанку. У заяві зазначенна початкова сума кредитного ліміту 1500 грн., валюта кредиту (гривня), тип кредитної картки, дата відкриття рахунку та номер кредитної картки, підтверджено підписом факт отримання картки та ПІН-коду до неї.

Крім того, відповідачем підписана довідка про умови кредитування, яка містить інформацію про базову відсоткову ставку за користування кредитом 2,5% в місяць (30% на рік), розмір комісії, розмір і порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафу та інше. Тобто між сторонами при укладенні кредитного договору були погоджені усі істотні умови.

Важає, що довідка про умови кредитування є належним доказом по справі, а суд безпідставно відмовив у стягненні відсотків за користування кредитом, пені і штрафів, які погоджені умовами кредитного договору, що був підписаний позичальником.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Розгляд справи проводиться апеляційним судом в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції було вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14.10.2009 р.між сторонами укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

За несвоєчасне виконання відповідачем умов договору, АТ КБ «ПриватБанк» нарахував заборгованість за кредитом, яка станом на 24.04.2019 р. становить 14104,01 грн. та складається із: заборгованості за тілом кредита - 1411,88 грн, 11219,32 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 325,00 грн заборгованість за пенею та комсією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф ( фіксована частина) , 647.81 грн штраф ( процентна складова).

При ухваленні рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитом у розмірі 1411,88 грн., відмовивши у стягненні відсотків, пені і штрафів, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У даному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем АТ КБ "Приватбанк", тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ст. 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства ( ч.1, 2 ст. 551 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

На підтвердження факту укладення кредитного договору з відповідачем ОСОБА_1 позивач АТ КБ «ПриватБанк» надав суду заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, довідку про умови кредитування, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 11-12, 14-38).

У заяві, підписаній позичальником ОСОБА_1 , зазначено розмір бажаного кредитного ліміту - 1500 грн.

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не містить прізвища особи, яка її підписувала. Крім того, у ній зазначена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 2.5% в місяць, що становить 30% в рік, тоді як відповідно наданого банком розрахунку заборгованості з 03.09.2014 р. банк почав збільшувати процентну ставку до 34.80 % річних, а з 02.03.2015 р. - до 43.20 % річних.

Підписана відповідачем заява від 14.10.2009 р. не містить інформації щодо домовленості сторін договору про сплату відсотків за користування кредитними коштами та неустойки за несвоєчасне погашення кредиту.

Як вказував у позові АТ КБ «ПриватБанк», відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає між ними та банком договір.

Разом з тим, у наданому позивачем до позовної заяви Витягу з Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 14-38) зазначено, що вони затверджені наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-258.

Тоді як заява позичальника, в якій вказано, що він приєднався до Умов і правил надання банківських прослуг, підписана раніше, 14.10.2009 року.

Отже, матеріали справи не містять належних доказів про те, що відповідачем визнавалися саме ті Умови і Правила надання банківських послуг, що надані позивачем до позову та що саме в такій редакції вони існували на час підписання заяви.

До того ж, вказані Умови і правила не містять підпису відповідача, а тому відсутні підстави розцінювати їх як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14.10.2009 р. шляхом підписання заяви.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідач фактично отримав та користувався коштами у розмірі, наданому банком на кредитну картку, які ним повернуті не були.

Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 24.04.2019 р. за простроченим тілом кредиту становить 1 411,88 грн.

Отже, районний суд обгурнтовано стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 1411,88 грн., судові витрати у сумі 1921 грн. та правильно відмовив у стягненні відсотків за користування кредитними коштами та неустойки.

Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати верховного Суду у постанові від 03.07.2019 р. при розгляді справи № 342/180/17.

За вказаних обставин, доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що складовою укладеного між сторонами кредитного договору, оформленого заявою 14.10.2009 року, що підписана відповідачем, є довідка про умови кредитування із визначенням розміру відсотків, комісії, пені та штрафів, а також Умови і правила надання банківських послуг, вірних висновків суду першої інстанції не спростовують та задоволенню не підлягають.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам, підстав для скасування рішення суду з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді П.С.Абрамов

Ю.В.Дряниця