Провадження № 2-о/161/11/19
У Х В А Л А

18 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

присяжних - Прус О.Л., Міщук Г.П.

при секретарі - Муригіній А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи - ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Луцької міської ради, про усиновлення

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся в суд з заявою про усиновлення.

В судове засідання, призначене на 18.02.2018 року учасники справи не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленими належним чином, причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності від них на адресу суду не надходило.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, судом на вирішення ставиться питання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судові засідання.

Судові засідання в даній справі були призначені на 15.01.2019 року та 18.02.2019 року.

15.01.2019 року заявник в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, слухання справи за його відсутності на адресу суду не надходили. Про день, час, місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься відповідна власноруч написана останнім розписка (а.с. 50).

Судове засідання було відкладено на 18.02.2019 року.

18.02.2019 року належним чином повідомлений заявник про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 57), в судове засідання повторно не з'явився, причини своєї неявки суд не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи, слухання справи за його відсутності на адресу суду від заявника не надходили.

За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадків, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки? крім випадку, коли від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Як вбачається з матеріалів справи, судові засідання у даній справі неодноразово відкладалися у зв'язку з неявкою заявника, який був завчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, без поважних причин. Будь-які клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності від позивача на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускаються. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Таким чином, суд вважає, що заявник зловживає наданими йому процесуальними правами.

За таких обставин та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також з метою забезпечити виконання завдань цивільного судочинства, дотримання засад і принципів міжнародного права, суд вважає, що заява ОСОБА_3, заінтересовані особи - ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Луцької міської ради, про усиновленняпідлягає залишенню без розгляду.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 257, ст.ст. 352-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи - ОСОБА_4, Орган опіки та піклування Луцької міської ради, про усиновлення- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 18 лютого 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська

Присяжні: О.Л. Прус

Г.П. Міщук