Справа № 369/9068/18
Провадження № 2/369/192/19
РІШЕННЯ

Іменем України

10.04.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Дубас Т.В.,

за участю секретаря - Мазурик Д.С.,

представника позивача Закревська Л.І.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач КП «Боярка-Водоканал» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування школи в порядку зворотної вимоги (регресу). Свої вимоги мотивував тим, що 18 квітня 2016 року розпорядженням Боярського міського голови №02-15/67 ОСОБА_3 був призначений виконуючим обов'язки директора комунального підприємства «Боярка-Водоканал» на період до погодження міською радою кандидатури на посаду директора комунального підприємства «Боярка-Водоканал». Відповідач приступив до виконання обов'язків директора КП «Боярка-Водоканал» тимчасово з 19 квітня 2016 року, згідно наказу КГ1 «Боярка-Водоканал» № 41-к від 18.04.2016 р.

Розпорядженням Боярського міського голови від 16.12.2016р. № 02-15/134 відповідач був звільнений із займаної посади.

У період перебування на посаді в.о. директора підприємства, між Відповідачем та провідним юрисконсультом ОСОБА_4 склалися неприязні відносини, наслідком яких стало застосування до провідного юрисконсульта ОСОБА_4 заходів дисциплінарного впливу у вигляді доган та подальше її звільнення на підставі п. З ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Крім того, під час звільнення провідного юрисконсульта ОСОБА_4, Відповідач приймав рішення одноособово, оскільки профспілковий комітет не надав згоди на таке звільнення.

Провідний юрисконсульт ОСОБА_4 скориставшись правом передбаченим ст.232 КЗпП України, оскаржила отримані догани та звільнення. Як наслідок постановою Апеляційного суду Київської області від 06.03.2018р. по справі № 369/10158/16, звільнення й догани визнані незаконними.

Крім цього, своєю постановою Апеляційний суд Київської області, зобов'язав КП «Боярка-Водоканал» поновити ОСОБА_4 на посаді провідного юрисконсульта та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 75 968,64 грн. На виконання вищевказаної постанови Позивачем було поновлено провідного юрисконсульта ОСОБА_4 на посаді та нараховано - 85 255,05 грн. з яких 67 777,75 грн. сплачено безпосередньо ОСОБА_4, а також було сплачено в рахунок податків - 17 477,30 грн. з яких ПДФО- 15 345,91 грн., військовий збір - 1 278,83 грн. та профспілковий збір - 852,56 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 будучи службовою особою, виконуючи організаційно- розпорядчі та адміністративно-господарські функції у відповідності до статуту підприємства, зловживаючи своїм службовим становищем завдав КП «Боярка- Водоканал» шкоди у розмірі 85 255,05 грн., які були сплачені на користь ОСОБА_4 у зв'язку із її незаконним звільненням.

Тому просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» шкоду в розмірі 85 255,05 грн; стягнути в ОСОБА_3 відшкодування судового збору сплаченого Комунальним підприємством «Боярка-Водоканал» при поданні позовної заяви у розмірі 1763,00 грн.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.07.2018 року відкрито позовне провадження у даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

08.10.2018 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог. Позивач остаточно просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь КП «Боярка-Водоканал» матеріальну шкоду у розмірі 87 921,72 грн та судові витрати.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.10.2018 року постановлено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.01.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

18.03.2019 року до суду надійшли пояснення від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2, у яких зазначає, що позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими. Зокрема, зазначає, що єдиним доводом, яким КП «Боярка-Водоканал» огрунтовує свої вимоги є постанова Апеляційного суду Київської області від 06.03.2018р. у справі №369/10158/16-ц за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Боярка-Водоканал», з врахуванням уточнень, про визнання незаконними та скасування наказів № 134-К від 04.10.2016, №148-К від 26.10.2016, № 149-К від 26.10.2016 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання незаконним та скасування наказу № 162-К від 18.11.2016 про звільнення, поновлення її на посаді провідного юрисконсульта КП «Боярка-Водоканал», скасування запису в трудовій книжці - про звільнення за п. З ч. 1 ст. 40 КЗпП України, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу та судового збору. ОСОБА_3 не був залучений у Справі №369/10158/16-ц. А тому рішення суду, а саме - постанова Апеляційного суду Київської області від 06.03.2018р. у справі №369/10158/16-ц не має преюдиційного значення для вирішення даної цивільної справи. Тому просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

Розпорядженням Боярського міського голови №02-15/67 від 18 квітня 2016 року виконуючим обов'язки директора комунального підприємства «Боярка-Водоканал» на період до погодження міською радою кандидатури на посаду директора комунального підприємства «Боярка-Водоканал» був призначений ОСОБА_3

Згідно наказу КГ1 «Боярка-Водоканал» № 41-к від 18.04.2016 р ОСОБА_3 приступив до виконання обов'язків директора КП «Боярка-Водоканал» тимчасово з 19 квітня 2016 року.

Розпорядженням Боярського міського голови від 16.12.2016р. № 02-15/134 відповідач був звільнений із займаної посади.

При розгляді справи судом встановлено, що 26 жовтня 2016 року КП «Боярка-Водоканал» були винесені накази №148-к та №149-к про дисциплінарне стягнення за відсут ність на робочому місці 04.10.2016 року та 05.10.2016 року, відповідно. 31.10.2016 року профком розглянув подання в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» ОСОБА_3 щодо звільнення ОСОБА_4, однак згоди на звільнення не дав. 18.11.2016 року за наказом в.о. директора КП «Боярка Водоканал» №162 ОСОБА_4 було звільнено з посади провідного юрисконсульта за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 06.03.2018р. по справі №369/10158/16, визнано незаконними та скасовано накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про дисциплінарне стягнення та про звільнення ОСОБА_4 Повнолено ОСОБА_4 на посаді провідного юрисконсульта КП «Боярка-Водоканал», стягнуто з КП «Боярка-Водоканал» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 листопада 2016 року по 14 листопада 20ё17 року у розмірі 75 968,64 грн.

На виконання вищевказаної постанови КП «Боярка-Водоканал» було поновлено провідного юрисконсульта ОСОБА_4 на посаді та нараховано - 85 255,05 грн. з яких 67 777,75 грн. сплачено безпосередньо ОСОБА_4 (платіжні доручення №511 від 05.04.2018 року на суму 9 888,87 грн, №486 від 04.04.2018 року на суму 9 888,88 грн,№476 від 03.04.2018 року на суму 16 000,00 грн, №467 від 30.03.2018 року на суму 8 000,00 грн, № 451 від 29.03.2018 року на суму 8 000,00 грн, №442 від 28.03.2018 року на суму 16 000, 009 грн), а також було сплачено в рахунок податків - 17 477,30 грн. з яких ПДФО- 15 345,91 грн., військовий збір - 1 278,83 грн. та профспілковий збір - 852,56 грн.

Окрім того, КП «Боярка-Водоканал» платіжним дорученням №1499 від 02.10. 2018 року перерахувало на рахунок ФОП Адвокат ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 2 666, 67 грн в рахунок оплати за підготовку та подання касаційної скарги по справі ОСОБА_4 до КП «Боярка-Водоканал» до Верховного Суду згідно договору від 02.04.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що наказ про звільнення працівника з роботи виданий та підписаний саме відповідачем ОСОБА_3, що встановлено постановою Апеляційного суду Київської області від 06.03.2018 року, дана обставина сторонами не заперечувалася та не оспорювалася під час розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України службові особи, винні в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

Згідно ч. 4 ст. 136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу.

Як передбачено ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

За змістом п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі настає повна матеріальна відповідальність винних у цьому службових осіб і обов'язок покривати шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону.

Отже враховуючи докази, які містяться в матеріалах справи, а також норми законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної КП «Боярка-Водоканал» у зв'язку з виплатою незаконно звільненому працівнику під час вимушеного прогулу в сумі 75 968, 64 грн покладається саме на ОСОБА_3, який перебував на посаді в.о. директора комунального підприємства «Боярка-Водоканал» на час виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, постановою Апеляційного суду Київської області встановлено винність службової особи ОСОБА_3 незаконному звільненні працівника ОСОБА_4

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз'яснено, що, застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Отже, чинне законодавство не містить додаткових підстав для відшкодування майнової шкоди з винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення працівника здійснено з порушенням вимог закону або затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Ураховуючи викладене, суд на підставі оцінених доказів вважає, що преюдиційним рішенням Апеляційного суду Київської області від 06.03.2018 року встановлено незаконність звільнення ОСОБА_4 із займаної посади на підставі наказу в.о. директора КП «Боярка-Водоканал» ОСОБА_3 й поновлено її на раніше займаній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Такі обставини не підлягають доведенню.

У зв'язку з поновленням працівника на раніше займаній посаді, позивачем було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, який і є фактичним розміром заподіяної підприємству шкоди, оскільки працівник незаконно був звільнений з посади, не виконував свої обов'язки з незалежних від його волі причин, а роботодавець оплатив йому час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1763 грн.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст 134, 136, 237 КЗпП України, 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 247, 265, 272, 282, 284, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» шкоду у розмірі 87 921,72 грн (вісім сім тисяч дев'ятсот двадцять одна грн. сімдесят дві коп.) .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» судовий збір у розмірі 1763 грн 00 коп.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасники справи:

Позивач - Комунальне підприємство «Боярка-Водоканал», , адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, м.Боярк, вул. Білогородська, 19-б.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Повний текст рішення суду складено 22 квітня 2019 року.

Суддя: Дубас Т.В.