Справа № 309/2012/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готра Т.Ю., Собослой Г.Г.,

з участю секретаря судового засідання: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ігнатенко Олексій Олексійович на ухвалу Хустського районного суду, постановлену 02 липня 2019 року головуючим суддею Кемінь В.Д. про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, -

встановив:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у якому просила: 1) визнати частково недійсним у частині покупця договір купівлі-продажу від 15.02.2006 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , перевівши право покупця за цим договором на ОСОБА_2 ; 2) визнати за ОСОБА_2 право власності на комплекс, який складається з цеху залізобетонних виробів піл літ. «А» загальною площею 995,8 кв.м. та склад під літ. «Б» загальної площею 464,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Одночасно подано заяву про забезпечення позову в якій просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту та забороною чинення будь-яких реєстраційних дій щодо виникнення, переходу, припинення та скасування права власності відносно об`єкту нерухомого майна, а саме: цеху залізобетонних виробів піл літ. «А» загальною площею 995,8 кв.м. та складу під літ. «Б» загальної площею 464,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Хустського районного суду від 02.07.2019 року заяву задоволено.

ОСОБА_1 в інтересах якого діє Ігнатенко О.О. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та відмовити у забезпеченні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що заходи забезпечення позову фактично забороняють виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Це суперечить також положенням ст. 6 ЄКЗПЛ. Вказує, що дії позивача є явно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. В ухвалі суду не наведено достатніх мотиві для задоволення заяви.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така підлягає задоволенню з огляду на наступні мотиви.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, по захист яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до вимог пунктів 1, 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно відповідача та забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути розмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер.

Однак у своїй заяві позивач належним чином не обґрунтувала, а суд не перевірив, у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду у справі про визнання частково недійсним правочину та визнання права власності. Суд не врахував, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких клопоче позивач, фактично спрямовані на зупинення продажу майна з прилюдних торгів, що згідно п.5 ч.1 ст.150 ЦПК України, можливо лише у разі пред`явлення позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Однак, позивач позовних вимог про зняття арешту з майна, яке є предметом прилюдних торгів не пред`являла.

За змістом ст.23 закону «Про іпотеку», в разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача цього нерухомого майна, навіть якщо до його відома не була доведена інформація про обтяження цього майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у такому обсязі й на таких умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Отже, теоретично можливе задоволення позову позивача не припинить права іпотекодержателя на це майно, з огляду на те, що саме договір іпотеки нею не оспорюється. А відтак, пред`явлений наразі позов не може вплинути на правомірність проведення прилюдних торгів, предметом яких є спірне майно.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в даному випадку наявне тривале невиконання боржником ОСОБА_4 рішення апеляційного суду Закарпатської області від 04.10.2017 у справі №309/157/16-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки на користь ОСОБА_1 , що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Крегула І.І. Слід зазначити, що ОСОБА_1 як особу на права якої може вплинути майбутнє рішення суду, позивачем не залучено до участі в справі.

Згідно положень ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

На думку апеляційного суду, вжиті судом заходи забезпечення позову, фактично спрямовані на зупинення виконання рішення апеляційного суду від 04.10.2007, що не припустимо, а тому, оскаржувана ухвала суду не може вважатися законною.

З огляду на викладене ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 149, 150, 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ігнатенко Олексій Олексійович, задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду від 02 липня 2019 року про забезпечення позову, скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 30 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді