Справа № 426/1320/19
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

13 травня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Скрипника С.М.

за участю секретаря судового засідання: Брайловської М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове Луганської областів порядку спрощеного судового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Сватівського районного суду Луганської області звернувся позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу житлового будинку на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Сватівською міською радою від 11.02.2019 № 817 в будинку АДРЕСА_2 21, вул АДРЕСА_1 в м. Сватове зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 , 1977 р.н.

Однак, відповідач на даний час зареєстрований за вказаною адресою, хоча фактично донька з сім`єю виїхала за межі країни та в зазначеному будинку не проживає та не з`являється. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени його сім`ї відповідачу не чинили і не чинять. Вказані фактичні обставини можуть підтвердити свідки.

Просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстраційного обліку в буд. АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, на адресу суду надала заяву, де просить справу слухати без її участі, на позові наполягає з підстав, зазначених у ньому та просить його задовольнити. Проти заочного розгляду справи заперечень не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали, а також враховуючи те, що заперечень проти заочного вирішення справи від позивача не надходило, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердила суду той факт, що відповідач ОСОБА_2 дійсно не проживає за вказаною адресою з 2010 року. Даний факт їй відомий, оскільки вона є близькою родичкою позивача, а відповідач є її племінницею.

Суд, вислухавши свідка, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 08.09.2006 року (а.с.7-8).

В даному будинку зареєстровані: чоловік позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 , 1954 р.н., донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. та син ОСОБА_5 , суду надано довідку про склад сім`ї (а.с.17).

Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст.ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном.

Враховуючи те, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 згідно договору купівлі продажу даного будинку від 08.09.2006 р., суд приходить висновку, що право ОСОБА_1 на володіння, користування та розпорядження спірним житловим приміщенням підлягає захисту в силу ст. 41 Конституції України і ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Як вбачається з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 64, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.. ст.. 12, 81, 141, 263-265, 354,355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шісдесят вісім) грн.40 коп.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 17 травня 2019 року.

Суддя: С.М.Скрипник