Справа № 713/614/19
Провадження №2/713/328/19
РІШЕННЯ

іменем України

03.05.2019 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка ОСОБА_2, звернулась в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом до відповідачів ОСОБА_4 сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Просить визнати за нею, ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за законом, а саме на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в с.Вовчинець вул.Фальосівська, 49, Вижницького району Чернівецької області, що належав померлому 21 квітня 1995 року, ОСОБА_7.

Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним.

21 квітня 1995 року помер її батько ОСОБА_7, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Вовчинець по вул.Фальосівській, 49, Вижницького району Чернівецької області. 19 квітня 1995 року батько склав заповіт згідно якого все майно заповів їй та внукам ОСОБА_8, ОСОБА_5 в рівних долях. Вона, як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняла спадщину, фактично вступила в управління спадковим майном, а саме доглядала за будинком, обробляла земельну ділянку та вела підсобне господарство. Спадкоємці за заповітом ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відмовились від спадщини на її користь, про що подали відповідні заяви до приватного нотаріуса. Не дивлячись на те, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину, спору відносно спадкового майна немає, приватний нотаріус Вижницького районного нотаріального округу ОСОБА_9 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів спадкодавця на спадкове майно.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В підготовче засідання позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не зявились, належним чином повідомлені про час та місце підготовчого засідання. До початку підготовчого засідання представник позивачки ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за його відсутності та у відсутність позивачки ОСОБА_2, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В підготовче засідання представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача ОСОБА_4 сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають та просять справу розглядати без участі представника сільської ради.

В підготовче засідання відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6 не зявились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 надійшли заяви, в якій вони позовні вимоги визнають та просять справу розглядати без їх участі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 05.04.2019 року витребувано у приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9, належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_7, який помер 21 квітня 1995 року, спадкова справа №76/2018.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 обґрунтований і підлягає задоволенню.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

На підтвердження позивачкою ОСОБА_2 позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно за законом, а саме на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в с.Вовчинець вул.Фальосівська, 49, Вижницького району Чернівецької області, надано наступні докази:

Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 Серія І-МИ №009605, виданого 22.04.1995 року в с.Луківці, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №21, з даних якого вбачається, що 21 квітня 1995 року в с.Луківці, Вижницького району Чернівецької області, помер ОСОБА_7.

Копія свідоцтва про народження Серія IV-УР №1883073, повторно виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.В.Лукавець, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №33 з даних якого вбачається, що батьками ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_7, ОСОБА_11.

Копія свідоцтва про одруження Серія ІІ-УР №101758, виданого 28 квітня 1966 року в с.Лукавці, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №12 з даних якого вбачається, що 28.04.1966 року ОСОБА_12 та ОСОБА_10 уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу.

Копія паспорту позивачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, Серія КР 281278, виданого 23 лютого 1998 року Вижницьким РВ УМВС України в Чернівецькій області.

Довідка ОСОБА_4 сільської ради №306 від 27 липня 2018 року з даних якої вбачається, що згідно записів в по господарських книгах померлий ОСОБА_7 був власником житлового будинку, що розташований в с.Вовчинець по вул.Фальосівська, 49, Вижницького району Чернівецької області. За життя ОСОБА_7 свідоцтво про право власності на вказаний будинок не отримував. Після смерті ОСОБА_7 в управління спадковим майном вступила ОСОБА_2, так як, доглядала за ним, разом обробляли земельну ділянку та вели підсобне господарство, тому і фактично прийняла спадщину. За заповітом спадкоємцем є дочка Проджан6юк З.С. та онуки ОСОБА_8, ОСОБА_13

Копія технічного паспорту на житловий будинок, з даних якого вбачається, що житловий будинок під літ. «А» з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Вовчинець по вул.Фальосівська, 49, Вижницького району Чернівецької області, 1990 року побудови, вартістю 70717,00 грн.

Постанова приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу ОСОБА_9 №101/02-31 (с/с 76/2018) від 19.03.2019 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Вовчинець по вул.Фальосівська, 49, Вижницького району Чернівецької області, відмовлено, у звязку з тим, що ним не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно.

Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Згідно ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) "Спадкування здійснюється за законом і за заповітом".

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час спірних правовідносин, встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.553 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) позивачка ОСОБА_2, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7, оскільки вступила в управління спадковим майном.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів спадкової справи №76/2018 року до майна померлого 21 квітня 1995 року ОСОБА_7 вбачається, що 03.08.2018 року ОСОБА_2 звернулась із заявою до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу ОСОБА_9 про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7 Спадкоємцями за заповітом, який посвідчено 19.04.1965 року секретарем виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської Ради народних депутатів Вижницького району Чернівецької області, зареєстрованого в реєстрі за №23 є ОСОБА_5, ОСОБА_6, які спадщину у встановленому законом порядку не прийняли, на спадкове майно не претендують, про що подали відповідні заяви до приватного нотаріуса. Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні немає.

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1990 року побудови, знаходиться в сільському населеному пункті, інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст.ст.524, 529, 549, 553 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), ст.ст. 16, 392, 1216, 1218, 1268-1270 ЦК України, ст.ст.1, 27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст.4, 13, ст.76, 77, 81, 82 ч.4, 200, 206, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме, на житловий будинок по плану забудови під літ. «А», з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в с.Вовчинець по вул.Фальосівська, 49, Вижницького району Чернівецької області, що належав померлому 21 квітня 1995 року, ОСОБА_7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Позивачка: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП НОМЕР_1), зареєстроване місце проживання 59230, с.Вовчинець вул.Фальосівська, 49, Вижницького району Чернівецької області.

Відповідачі: ОСОБА_4 сільська рада, Вижницького району Чернівецької області, () юридична адреса: 59230, с.Лукавці вул.Героїв Майдану, 164, Вижницького району Чернівецької області.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстроване місце проживання 59233, смт.Берегомет вул.Заводська, 6, Вижницький район Чернівецька область.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, (РНОКПП НОМЕР_2), зареєстроване місце проживання 59236, с.Велике (Мигівської сільської ради), Вижницький район Чернівецька область.

Суддя: І. А. Кибич