Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 569/2255/17
Провадження № 22-ц/4815/216/19
Головуючий у суді першої інстанції: Панас О.В.
Рішення ухвалено Рівненським міським судом

у м. Рівне Рівненської області

об 11 год. 40 хв. 01.11.2018

Повний текст рішення складено: 06.11.2018

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач 1: ОСОБА_2 ;

відповідач 2: ОСОБА_3 ;

представники учасників справи:

позивача: ОСОБА_4 ;

відповідача 1: ОСОБА_5 ;

відповідач 2: ОСОБА_6 ;

за участі (в апеляційному суді): ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Рівненського міського суду від 01 листопада 2018 року зазначений позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних за користування грошовими коштами за період з 06.11.2013 по 01.11.2018 в розмірі 35 905 гривень, пеню за період з 03.02.2016 по 03.02.2017 в сумі 82 103, 25 гривень. курсову різницю з 06.11.2013 по 01.11.2018 в сумі 301 890 гривень, інфляційні втрати за період з 06.11.2013 по 01.11.2018 в сумі 171 680, 86 гривень, а всього стягнути 591 579, 11 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача 5 915, 11 гривень судового збору.

У задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовлено повністю.

На рішення суду ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, де просив його скасувати в частині вимог до ОСОБА_2 , ухваливши нове - про задоволення позову в цій частині.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року апеляційну скаргу задоволено.

Рішення Рівненського міського суду від 01 листопада 2018 року скасовано повністю.

Позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму трьох відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 06 листопада 2013 року по 01 листопада 2018 року в розмірі 35 905 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ять) гривень, пеню за період з 03 лютого 2016 року по 03 лютого 2017 року в сумі 82 103 (вісімдесят дві тисячі сто три) гривні 25 копійок, курсову різницю з 06 листопада 2013 року по 01 листопада 2018 року в сумі 301 890 (триста одна тисяча вісімсот дев`яносто) гривень, інфляційні втрати за період з 06 листопада 2013 року по 01 листопада 2018 року в сумі 171 680 (сто сімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 86 копійок, а всього 591 579 (п`ятсот дев`яносто одна тисяча п`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 11 копійок.

Стягнуто із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 2 955 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 50 копійок судового збору з кожного.

05 квітня 2019 року ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення суду. При цьому вказував про залишення без уваги та невирішення судом вимоги позивача до ОСОБА_2 та стягнення з неї як солідарного боржника на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 239 895 гривень за зобов`язаннями ОСОБА_3 відповідно до рішення Рівненського міського суду від 06 листопада 2013 року та про розподіл судових витрат при поданні апеляційної скарги.

Норми частини першої ст. 368 ЦПК України передбачають розгляд справи судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч.ч. 1, 3-5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, а також не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Як убачається, позов ОСОБА_1 складався з матеріально-правових вимог про стягнення з ОСОБА_2 як з солідарного боржника на користь позивача 239 895 гривень заборгованості, солідарного стягнення з обох відповідачів 23 365 гривень відсотків за користування грошовими коштами, 82 103, 25 гривень пені, 245 856, 88 гривень інфляційних втрат та курсову різницю у розмірі 286 269 гривень, - і їх не було змінено під час судового розгляду. Між тим, вимога позивача про стягнення з ОСОБА_2 як з солідарного боржника разом з ОСОБА_3 на його користь 239 895 гривень заборгованості залишилася невирішеною. При цьому щодо решти вимог ОСОБА_1 апеляційним судом прийнято постанову і вирішено їх.

Тому колегією суддів встановлено, що, вирішивши похідні вимоги позивача, щодо основної вимоги так і не було ухвалено судового рішення.

Відповідно до ст.ст. 61, 63, 65, 73 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При здійсненні подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згоди другого з подружжя.

Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно зі ст.ст. 526, 541, 543 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі які від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

З урахуванням обставин справи та вимог закону колегія суддів погоджується з обґрунтованістю вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 як солідарного боржника на його користь 239 895 гривень заборгованості за зобов`язаннями ОСОБА_3 відповідно до рішення Рівненського міського суду від 06 листопада 2013 року. Тому вирішення спірних правовідносин між сторонами у справі тягне прийняття додаткової постанови.

Крім того, до стягнення підлягають також і понесені позивачем витрати на оплату судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з обох відповідачів у рівних частках (3 158 гривень судового збору при поданні апеляційної скарги + 2 084, 89 гривень судового збору при пред`явленні позову) : 2).

На підставі ст.ст. ст.ст. 61, 63, 65, 73 СК України, ст.ст. 526, 541, 543 ЦК України, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Позов ОСОБА_1 в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 239 895 гривень заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 239 895 (двісті тридцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) гривень заборгованості за зобов`язаннями ОСОБА_3 відповідно до рішення Рівненського міського суду від 06 листопада 2013 року.

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 2 621 (дві тисячі шістсот двадцять один) гривні 45 копійок понесеного судового збору з кожного.

Позивач: ОСОБА_1 ; місце прож.: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ; місце прож.: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ; місце прож.: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 15 год. 14 хв. 28.05.2019

Головуючий С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

Н.М. Ковальчук