Єдиний унікальний номер 229/5942/18 Номер провадження 22-ц/804/1137/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Агєєва О.В., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Розпутько Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 2019 року у цивільній справі № 229/5942/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та заборгованості з оплати листка тимчасової непрацездатності (суддя першої інстанції Панова Тетяна Леонідівна), -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі та заборгованості з оплати листка тимчасової непрацездатності.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 30 червня 2017 року вона була звільнена з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі наказу № 11299/ДМ-ОС від 30 червня 2017 року за п.1 ст. 36 КзПП України (за згодою сторін), де працювала оглядачем вагонів.

В порушення вимог закону, з березня 2017 року заробітна плата роботодавцем їй перестала виплачуватися. Її лікарняний, відкритий з 24.04.2017 року по 27.08.2017 року також не був оплачений. Заборгованість з оплати листа тимчасової непрацездатності складає 35000,00 грн.

Тобто, за її даними у відповідача мається нарахована, але не виплачена їй заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в сумі 11067,57 грн., з 01 квітня 2017 року по 24 квітня 2017 року в сумі 8000,00 грн.

Позивач просила суд першої інстанції ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в сумі 11067,57 грн., з 01 квітня 2017 року по 24 квітня 2017 року в сумі 8000,00 грн. та заборгованість з оплати листка тимчасової непрацездатності (лікарняного) в період з 24 квітня 2017 року по 27 серпня 2017 року в сумі 35000,00 грн., а всього 54067,57 грн.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в сумі 11067,57 грн.

В решті позову відмовлено.

Рішення в частині стягнення заробітної плати за березень 2017року в сумі 11067, 57 грн. надано до негайного виконання.

Сума заробітної плати визначена без утримання податку й інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь державного бюджету судові витрати в сумі 704,80 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду 14 березня 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що частково не погоджується з зазначеним рішенням. Вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Відповідач просив Донецький апеляційний суд рішення Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 2019 року по справі № 229/5942/18 скасувати частково і прийняте нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в сумі 1048,12 грн. (визнана заборгованість з заробітної плати). Стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати з сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1057,20 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 18 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано позивачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 27 березня 2019 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 88, 89, 90), копія апеляційної скарги відповідача позивачем отримана (а.с. 88). Відзив на апеляційну скаргу від позивача по справі до Донецького апеляційного суду не надійшов.

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача - Акціонерного товариства «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не з`явилася, була повідомлена про час і місце розгляду справи відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції послався на те, що позивач підтвердила наявність заборгованості за березень 2017 року у розмірі 11067,57 грн.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується виходячи з наступного.

Право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законом України «Про оплату праці», а позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно записів в трудовій книжці позивач з 21.06.2002 року була прийнята в локомотивне депо Ясинувата-Західне Донецької залізниці провідником пасажирського вагону; 15.11.2202 року переведена до вагонного депо ст. Ясинувата; 18.12.2002 року переведена на посаду оглядача вагонів; 30.07.2009 року відповідно до наказу № 579 від 30.07.2009 року, вагонне депо Ясинувата Донецької залізниці змінена на вагонне депо Ясинувата Державного підприємства «Донецька залізниця». 11.07.2016 року Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 30.08.2017 року позивача звільнено на підставі наказу від 30.08.2017 року № 11299/ДМ-ОС за п. 1 статті 36 КЗпПУ (а.с. 7).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 94 КЗпПУ передбачено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпПУ, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Суд наголошує, що відповідно до норм ст. ст. 115,116 КЗпП саме роботодавець повинен довести, що здійснив з працівником повний розрахунок у відповідності до норм законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпПУ, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що наданий позивачем розрахунки заробітної плати виготовлений на непідконтрольній українській владі території в м. Ясинувата і суд першої інстанції помилково визнав цей розрахунок належним та допустимим доказом, є безпідставними, оскільки як вбачається із частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Апеляційний суд вважає, що позивач надав до суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача про нарахування позивачу авансу за березень 2017 року не спростовує висновків суду про наявність заборгованості по заробітній платі, оскільки зазначений аванс позивачу не виплачений, про що зазначено відповідачем в апеляційній скарзі.

Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України, не передбачено.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 2019 року і задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, рішення Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 16 травня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна