Номер провадження: 22-ц/813/913/19
Номер справи місцевого суду: 520/2063/14-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

апелянт ОСОБА_2

позивач заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

відповідач ОСОБА_3 міська рада

треті особи Управління Державного агентства земельних ресурсів у м. Одесі Одеської області, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2014 року у складі судді Петренко В.С.

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якій просив суд визнати недійсним державний акт серії ЯЕ № 600494 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0844 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 1/5, кадастровий номер :44:003:0097, виданий ОСОБА_4, витребувати вказану земельну ділянку з незаконного володіння ОСОБА_4 та передати її територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, встановити порядок виконання рішення суду.

В подальшому, у звязку із отриманням судом інформації про смерть ОСОБА_4 та відсутності відомостей про її спадкоємців, прокурор уточнив позовні вимоги, в якості відповідача визначив орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини ОСОБА_3 міську раду та згідно наданих уточнень просив суд визнати недійсним державний акт серії ЯЕ № 600494 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0844 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 1/5, кадастровий номер :44:003:0097, виданий ОСОБА_4, встановити порядок виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одесивід 22 грудня 2006 року по справі № 2-7475/06 визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0844 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 1/5 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарськихспоруд.

На підставі зазначеного рішення суду ОСОБА_4 отримала державний акт серії ЯЕ № 600494 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0844 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 1/5, кадастровий номер :44:003:0097.

Також прокурор зазначив, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 липня 2008 року зазначене судове рішення скасоване, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, за наслідками якого ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.06.2013 року позов ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Прокурор стверджує, що оскільки право власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку було набуто неправомірно, відповідно відсутня і правова підстава для видачі їй державного акту на землю, державний акт ОСОБА_4, виданий на підставі цього рішення суду є незаконним.

Прокурор вважає, що при передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_4 порушені права та інтереси держави в особі Одеської міської ради, яка встановлює єдиний порядок для громадян та юридичних осіб по реєстрації, перереєстрації земельних ділянок, зміну їх цільового призначення, нерухомого майна, отримання у власність земельних ділянок і отримання державних актів.

У судовому засіданні прокурор прокуратури Одеськоїобласті позовні вимоги підтримав у повномуобсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник Одеської міської ради у судове засідання не зявився, надіслав суду заяву, в якій позов прокурора підтримав, просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач та треті особи у судове засідання не зявилися, про слухання справи повідомлялися належним чином.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2014 року позов заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_3 міської ради, за участю третіх осіб Управління Державного агентства земельних ресурсів у м. Одесі Одеської області, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку задоволений. Визнаний недійсним державний акт серії ЯЕ № 600494 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0844 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 1/5, кадастровий номер :44:003:0097, виданий ОСОБА_4 Встановлений порядок виконання рішення суду відповідно до якого рішення у разі набрання ним законної сили є підставою для скасування Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0884 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 1/5, кадастровий номер :44:003:0097, а також є підставою для внесення Управлінням Державного агентства земельних ресурсів у м. Одесі Одеської області відповідних змін у Поземельну книгу.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, сторона, яка не була залучена до участі у справі, однак вважає, що оскаржуваним рішенням суду порушені її права подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що на день смерті ОСОБА_4, вона проживала разом з нею, а відтак в звязку з тим, що ОСОБА_4 склала заповіт на її користь, відповідно до якого усе майно, що належало на день смерті ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2, яка на момент розгляду справи вже була власницею спірної земельної ділянки, її не залучили до розгляду справи, та за таких обставин з чим рішення підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлевої О.С. головуючого судді, суддів Журавльова О.С., Кравця Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2В була призначена до розгляду на 20 лютого 2019 року.

В судове засідання, призначене на 20 лютого 2019 року зявились представники прокуратури та Головного Держгеокадастру в Одеській області, інші представники, а також апелянт ОСОБА_5 не зявились, всі були сповіщені належним чином (а.с. 209-213).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення з`явившихся осіб, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2006 року по справі № 2-7475/06 за позовом ОСОБА_4 до Одеського міського управління земельних ресурсів, Одеського міського управління Одеської філії Державного підприємства «Центр земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про неправомірні дії та визнання права власності на земельну ділянку, визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0844 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 1/5 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

На підставі зазначеного рішення суду ОСОБА_4 отримала державний акт серії ЯЕ № 600494 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0844 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 1/5, кадастровий номер :44:003:0097.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 липня 2008 року зазначене судове рішення скасоване, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, за наслідками якого ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.06.2013 року позов ОСОБА_4 був залишений без розгляду.

Судом також встановлено, що 13.08.2010 року ОСОБА_4 померла.

З відповіді Третьої Одеської державної нотаріальної контори від 08.05.2014 року вбачається, що за даними Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася, а тому прокурором було вірно визначено в якості відповідача ОСОБА_3 міську раду, як орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, станом на момент розгляду даної цивільної справи Київським районним судом м. Одеси заочне рішення Київського районного суду м. Одеси, яке стало підставою для видачі державного акту та визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 скасоване та не є чинним.

Відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації та посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку.

Згідно п. 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43, технічна документація зі користування земельною ділянкою включає виписку з рішення відповідної ради або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Окрім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

При цьому, відповідно до вимог ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону.

Також судом встановлено, що право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 набуто незаконно, оскільки у Державному акті на право власності на земельну ділянку підставою його видання вказано скасоване заочне рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-7475/06.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 373 ЦК України, що регламентує право власності на земельну ділянку, містить аналогічну по суті норму згідно якої право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно ст.83 ЗК України землі, які належать на ;праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють міські ради.

Задовольняючи позов заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив з того, що власником земельної ділянки до моменту її незаконного відчуження була Одеська міська рада як орган, що уповноважений по закону розпоряджатися землями комунальної власності, чиї інтереси в даному випадку порушені.

Тобто, передачею земельної ділянки у власність ОСОБА_4 порушено права та інтереси держави в особі Одеської міської ради, яка встановлює єдиний порядок для громадян та юридичних осіб по реєстрації, перереєстрації земельних ділянок зміну їх цільового призначення, нерухомого майна, а також отримання у власність земельних ділянок і отримання державних актів на них.

Відповідно до ст. 121 Конституції України представництво інтересів держави у суді покладається на органи прокуратури України.

Згідно до ч. 5 ст. 36-1 Закону України підставою для представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних політичних та інших інтересів внаслідок протиправних дій фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Таким чином прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення. Державні інтереси закріплюються, як нормами Конституції України. Так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі державних інтересів є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на охорону землі як національного багатства.

Статтею 1 Земельного кодексу України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 1-1/99 від 8 квітня 1999 року державні інтереси закріплюються, як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі державних інтересів є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на охорону землі, як національного багатства.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України).

Аналіз абз. 1 п. 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України з урахуванням ч. 2 ст. 19 Конституції України дає підстави для висновку про те, що й державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним.

Таким чином, видача державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом (ч.1 ст. 116 ЗК України) підстави є неправомірною, а державний акт, виданий з порушенням вимог ст.ст. 116, 118 ЗК України є недійсним.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову та визнання недійсним державного акту серії ЯЕ № 600494 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0844 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 1/5, кадастровий номер :44:003:0097, виданого ОСОБА_4, оскільки судове рішення, на підставі якого був виданий державний акт є нечинним.

Також судом обґрунтовано у відповідності до ст. 217 ЦПК України був вірно встановлений порядок виконання рішення, а саме рішення суду у разі набрання ним законної сили є підставою для скасування Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0884 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 1/5, кадастровий номер :44:003:0097, а також є підставою для внесення Управлінням Державного агентства земельних ресурсів у м. Одесі Одеської області відповідних змін у Поземельну книгу.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що вона є власником земельної ділянки, яку успадкувала після смерті ОСОБА_4, однак справа розглянута без її участі, судом не було досліджено, що ОСОБА_4 склала заповіт на її користь, відповідно до якого усе майно, що належало на день смерті ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2, яка на час смерті проживала разом з нею, колегія суддів вважає безпідставними, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, проживала в м. Луганськ, туп. Парковий, 8, що підтверджується державним актом від 09 серпня 2007 року, адресною довідкою від 18.03.2014 року, заповітом від 04.03.2003 року (а.с. 16, 24, 84).

Місцем проживання ОСОБА_2 є м. Одеська область, Овідіопольський район, ЖМ «Дружний», с. Мізікевича, вул. Вільямса 43, № 25.

Будь яких доказів, про те, що ОСОБА_4 проживала разом з ОСОБА_2, до суду апелянтом надано не було.

Більш того, після смерті ОСОБА_4, яка померла 13.08.2010 року, спадкова справа не заводилась, що підтверджується перевіркою здійсненою згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (а.с. 35).

За таких підстав, доводи апеляційної скарги про те, що апелянт на момент розгляду справи була власником земельної ділянки після смерті ОСОБА_4, не підтверджені жодними доказами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі ці доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 21 лютого 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_6