ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3735/19 Справа № 203/3858/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 26 січня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 7800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% на рік на суму залишку заборгованості із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе кредитних зобов'язань, у відповідача станом на 30 вересня 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 114529,43 грн., з яких: 7067,16 грн. - заборгованість за кредитом та 107462,27 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

У зв'язку з чим, АТ КБ "ПриватБанк" просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 26 січня 2012 року в розмірі 114529,43 грн., а також 1762,00 грн. судового збору.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" було відмовлено, з чим позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове і стягнути заборгованість з відповідача за кредитним договором.

В своїй апеляційній скарзі, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2 своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду - скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості частково, з огляду на таке.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк", суд першої інстанції виходив із того, що факт ознайомлення ОСОБА_2 з тарифами обслуговування кредитних карт "Універсальна", а також Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку не можна визнати доведеним, а самі тарифи обслуговування кредитних карт "Універсальна" і Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, у зв'язку з чим суд першої інстанції не встановив правових підстав для задоволення позову.

Однак, колегія суддів не може цілком погодитись із таким висновком суду першої інстанції та вважає, що наявні всі правові підстави для часткового задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк", зокрема, для стягнення тіла кредиту та застосування положень ст. 1048 ЦК України і стягнення відсотків за користування кредитом розрахованих відповідно до облікової ставки НБУ, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 26 січня 2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого Позичальник отримала кредит в розмірі 7800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% на рік на суму залишку заборгованості із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписуючи анкету-заяву, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банка складає між сторонами вищевказаний кредитний Договір.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Згідно наданого АТ КБ "ПриватБанк" розрахунку, внаслідок неналежного виконання взятих на себе кредитних зобов'язань, у ОСОБА_2 станом на 30 вересня 2018 року утворилась заборгованість в розмірі в розмірі 114529,43 грн., з яких:

- 7067,16 грн. - заборгованість за кредитом;

-107462,27 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст. ст. 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У зв'язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов'язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, то позов в цій частині ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

Разом з цим, у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Умови та правила надання банківських послуг, які позивач надає суду на обґрунтування своїх вимог, не містять підпису відповідача.

У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме з даними Умовами була ознайомлена ОСОБА_2, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили відповідальність при порушенні договірних зобов'язань, або в подальшому такі умови, зокрема щодо відповідальності за порушення зобов'язання, не змінювались.

У заяві позичальника також відсутні дані про те, з якими саме умовами була ознайомлена ОСОБА_2 на момент підписання анкети- заяви позичальника.

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови та правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у справі № 6-1412цс16.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису ОСОБА_2, а в анкеті-заяві позичальника відсутня домовленість щодо розміру відсотків за користування кредитом, то відповідач зобов'язана сплатити банку відсотки за користування кредитом у розмірі, визначеному відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК, тобто на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з наданого АТ КБ "ПриватБанк" розрахунку заборгованості, ОСОБА_2 не виконує свої зобов'язання за кредитним договором з 31 січня 2012 року по 30 вересня 2018 року. Отже, розмір відсотків за вказаний період, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з суми поточної заборгованості та облікової ставки НБУ становить 5806,93 грн., що розраховується наступним чином:

- з 31 січня 2012 року по 22 березня 2012 року за ставкою НБУ 7,75% - 8,55 грн.;

- з 23 березня 2012 року по 09 червня 2013 року за ставкою НБУ 7,5% - 165,20 грн.;

- з 10 червня 2013 року по 12 серпня 2013 року за ставкою НБУ 7% - 43,36 грн.;

- з 13 серпня 2013 року по 14 квітня 2014 року за ставкою НБУ 6,5% - 311,96 грн.;

- з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року за ставкою НБУ 9,5% - 171,06 грн.;

- з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року за ставкою НБУ 12,5% - 278,10 грн.;

- з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року за ставкою НБУ 14% - 222,48 грн.;

- з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року за ставкою НБУ 19,5% - 94,79 грн.;

- з 04 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року за ставкою НБУ 30% - 992,74 грн.;

- з 28 серпня 2015 року по 24 вересня 2015 року за ставкою НБУ 27% - 141,34 грн.;

- з 25 вересня 2015 року по 21 квітня 2016 року за ставкою НБУ 22% - 862,49 грн.;

- з 22 квітня 2016 року по 26 травня 2016 року за ставкою НБУ 19% - 123,99 грн.;

- з 27 травня 2016 року по 23 червня 2016 року за ставкою НБУ 18% - 93,97 грн.;

- з 24 червня 2016 року по 28 липня 2016 року за ставкою НБУ 16,5% - 107,67 грн.;

- з 29 липня 2016 року по 15 вересня 2016 року за ставкою НБУ 15,5% - 141,61 грн.;

- з 16 вересня 2016 року по 27 жовтня 2016 року за ставкою НБУ 15% - 117,46 грн.;

- з 28 жовтня 2016 року по 13 квітня 2017 року за ставкою НБУ 14% - 439,26 грн.;

- з 14 квітня 2017 року по 25 травня 2017 року за ставкою НБУ 13% - 102,08 грн.;

- з 26 травня 2017 року по 26 жовтня 2017 року за ставкою НБУ 12,5% - 359,89 грн.;

- з 27 жовтня 2017 року по 14 грудня 2017 року за ставкою НБУ 13,5% - 123,67 грн.;

- з 15 грудня 2017 року по 25 січня 2018 року за ставкою НБУ 14,5% - 113,86 грн.;

- з 26 січня 2018 року по 01 березня 2018 року за ставкою НБУ 16% - 104,70 грн.;

- з 02 березня 2018 року по 12 липня 2018 року за ставкою НБУ 17% - 422,71 грн.;

- з 13 липня 2018 року по 06 вересня 2018 року за ставкою НБУ 17,5% - 183,22 грн.;

- з 07 вересня 2018 року по 30 вересня 2018 року за ставкою НБУ 18% - 80,77 грн.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню за кредитним договором №б/н від 26 січня 2012 року заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7067,16 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 5806,93 грн., а всього - 12874,09 грн.

Водночас, положеннями ст. ст. 133, 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Таким чином, в порядку розподілу судових витрат, колегія суддів приходить до висновку необхідність про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 4405,00 грн., з яких: 1762,00 грн. - судовий збір за подання позовної заяви та 2643,00 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги.

Тож, враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року - скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від від 26 січня 2012 року, яка станом на 30 вересня 2018 року становить суму в розмірі 12874,09 грн, з яких:

- 7067,16 грн. - заборгованість за кредитом;

- 5806,93 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4405,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова