КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 753/9153/16-ц

753/10344/15-ц

753/4519/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/7870/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Борисової О.В.

при секретарі: Макаровій К.В.

за участю:

представника позивача: Іванова О.В.

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Білої Ірини Володимирівни в інтересах публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

на рішення Дарницького районного суду м. Києва ухваленого 15 травня 2018 року в приміщенні суду під головуванням судді Даниленко В.В., інформація про дату складання повного судового рішення відсутня,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 124/П/71/2007-840 від 27 грудня 2007 року у розмірі 10504,97 доларів США, що еквівалентно 246966 грн 58 к.

Посилається на те, що 27 грудня 2007 року між ВАТ товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір «Автопакет» № 124/П/71/2007-840, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 23361,03 долари США в порядку та на умовах, визначених договором. Банк, посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів за Договором, просить стягнути заборгованість.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Білою І.В. в інтересах ПАТ «КБ «Надра» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник вказує на безпідставність висновку судово-почеркознавчої експертизи, оскільки вона проведена через 10 років після підписання даного документа, а отже не має прийматись до уваги, оскільки за даний період часу підпис міг змінитись. Крім того, вказує, що судом не прийнято до уваги обставин сплати коштів за кредитним договором , що свідчить про визнання відповідачем факту отримання кредитних коштів.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу та просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог позивача у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належно, тому в порядку ч.2 ст.372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27 грудня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та позичальником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_3 укладено договір «Автопакет» №124/П/71/2007-840.

Відповідно до умов договору банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 23361,03 долари США, зі 13,40% річних, терміном до 18 грудня 2014 року.

В свою чергу п.3.2 поручитель зобов`язана солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за виконання зобов`язань позичальником.

30 квітня 2009 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до Кредитного договору «Автопакет» №124/П/71/2007-840 щодо викладення умов Кредитного договору в новій редакції.

При цьому п.1.1 додаткової угоди №1 кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 20561,63 долари США зі сплатою 13,4% річних з кінцевим терміном повернення до 18 квітня 2014 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 розмір заборгованості за договором «Автопакет» №124/П/71/2007-840 від 27 грудня 2007 року, станом на 6 квітня 2015 року, становить 10 504,97 доларів США, що за курсом НБУ станом на 6 квітня 2015 року становить 246 966,58 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 147 108,53 грн. (еквівалент - 6 257,41 доларів США), за відсотками - 9 084,07 грн. (еквівалент - 386,40 доларів США), штрафу за порушення умов кредитного договору - 54 920,59 грн. (еквівалент - 2 336,10 доларів США), пені за прострочення сплати кредиту - 35 853,39 грн. (еквівалент - 1525,06 доларів США).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 заяву на видачу готівки №271 від 27 грудня 2007 року на загальну суму 23 361, 03 доларів США, не підписував, кредитні кошти за договором не отримував, він не може нести правову відповідальність у вигляді наслідків, передбачених договором, а саме повернення кредиту, сплати процентів, штрафних санкцій тощо.

Апеляційний суд з таким висновком суду не погоджується та вважає його необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.611 ЦК України, визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту ст.1049 ЦК України вбачається, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст.549 ЦПK України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день простроченого зобов`язання.

На підтвердження факту отримання кредитних коштів позичальником за договором «Автопакет» №124/П/71/2007-840 від 27 грудня 2007 року позивачем надано копія заяви про видачу готівки № 271 від 27 грудня 2007 року на суму 23361,03 доларів США (а.с. 30, том 1).

По даній справі відповідач заперечує підписанням ним заява про отримання готівки, у зв`язку з чим призначено по справі судову почеркознавчу експертизу заяви про видачі готівки № 271 від 27 грудня 2007 року.

Згідно висновку експертів за результатами судово-почеркознавчої експертизи № 1468/17-24 від 27 червня 2017 року, підпис від імені ОСОБА_1 в заяві на видачу готівки №271 від 27 грудня 2007 року на загальну суму 23 361, 03 доларів США, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що між сторонами укладався кредитний договір, та у період з 27 грудня 2007 року по 17 вересня 2014 року ОСОБА_1 .

У суді апеляційної інстанції представник відповідача вказував, що кошти, які вносились відповідачем були сумою поповнення власного рахунку.

Проте такі твердження скаржника не заслуговують на увагу, оскільки боржником вносились кошти на погашення боргу на загальну суму 31506,07 долари США, яка складається з: погашення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 17103,62 долари США, відсотки по кредиту у розмірі 14044,13 долари США, пеня по кредиту у розмірі 358,32 долари США. Указане підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особовому рахунку ОСОБА_1 та заявами про переказ готівки (а.с. 5-131, 172-177, том 2).

Зі змісту укладеного кредитного договору «Автопакет» №127/П/712007-840 від 27 грудня 2007 року вказано ціль кредиту «на придбання автотранспортного засобу», при цьому автомобіль Mitsubishiмодель Lancer, 2007 року випуску, чорний колір, заводський номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_3 передано в заставу банку.

Згідно п.2.1 кредитного договору надання кредиту та коштів в рамках ліміту кредитної лінії, проводиться шляхом видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки сума у якій зазначена у валюті України - гривнях/іноземній валюті - доларах США/Євро; або перерахування коштів, за реквізитами вказаними позичальником письмово.

Так, суді апеляційної інстанції представник відповідача вказував, що автомобіль Mitsubishi модель Lancerпридбано за власні кошти відповідача проте, апеляційний суд вважає такі твердження спростовуються наявним в матеріалах справи доказами зокрема у відповідності до п.2.1 договору філією ВАТ КБ «Надра» Київське РУ проведено оплату за автомобіль Mitsubishi Lancer кузов НОМЕР_1 згідно кредитного договору №127/П/712007-840 від 27 грудня 2007 року ОСОБА_1 , що підтверджується копією меморіального ордеру №1 від 27 грудня 2007 року (а.с. 146, том 1).

Стороною відповідача не надано обґрунтованих доказів на спростування вказаних обставин.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що сторонами зокрема укладалась додаткова угода №1 від 30 квітня 2009 року до кредитного договору «Автопакет» №127/П/712007-840 від 27 грудня 2007 року, згідно умов якого зокрема позичальник передав банку у заставу автомобіль Mitsubishi модель Lancer (а.с. 14-21, том 1).

Крім того, 14 квітня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звертались до суду із заявою з прохання відстрочки по тілу кредиту на 6 місяців (а.с. 153-155, том 2).

З матеріалів справи вбачається, що 14 квітня 2009 року сторонами складено акт перевірки наявності та стану транспортного засобу, яке знаходиться у заставі позивача (а.с. 162, том 2).

Викладені обставини свідчать про те, що між сторонами існують договірні правовідносини, а саме ОСОБА_1 має кредитні зобов`язання перед ПАТ «КБ «Надра».

Отже, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає безпідставним висновком суду про відсутність зобов`язань ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ «Надра». При цьому апеляційний суд враховуючи вищевикладені обставини не приймає до уваги наявний в матеріалах справи висновок експертів за результатами судово-почеркознавчої експертизи № 1468/17-24 від 27 червня 2017 року, оскільки він спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

З урахуванням викладене апеляційний суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає до солідарного стягнення сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6257, 41 долар США.

При визначенні розміру відсотків, які підлягають стягнення з відповідача за користування останнім кредитними коштами, наданих позивачем, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать.

У відповідності до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так, у відповідності до п.1.1.3.1 договору «Автопакет» №124/П/71/2007-840 від 27 грудня 2007 року та п. 1.1. додаткової угоди № 1 від 30 квітня 2009 року, сторони визначили розмір відсоткової ставки за користування кредитом на рівні 13,4 %.

Згідно з вимогами ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття «строк дії договору» і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання зазначеного зобов`язання.

Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.

При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18.

Сторони, укладаючи кредитний договір визначили строк виконання зобов`язань до 18 грудня 2014 року.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, а також беручи до уваги визначені сторонами умови кредитного договору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсотки, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, нараховані за користування наданими кредитними коштами, підлягають стягненню саме в межах строку дії кредитування відповідача за кредитним договором №124/П/71/2007-840 від 27 грудня 2007 року, а саме до 18 грудня 2014 року.

А тому, з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню стягненню 134,84 долари США відсотків за кори стування кредитними коштами.

Проте апеляційний суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до п.5.1 договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення зобов`язання, за кожен день прострочення.

В свою чергу п.5.2 передбачає, що у разі порушення вимог п.п.4.3.1, 4.3.2., 4.3.7, 4,3,9, 4.3.10 цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеному у п.1.1 цього договору, за кожен випадок.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Згідно приписів статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, відтак їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, не відповідає положенням, передбаченим у статті 61 Конституції України.

Отже, застосування окрім штрафу як виду неустойки, визначеного договором, до відповідача ще й пені є необґрунтованим, оскільки їх одночасне стягнення призводить до подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, що прямо заборонено Конституцією України та чинним цивільним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15.

А відтак з відповідачів на користь позивача підлягає до стягненню пеня у розмірі 10056 грн 98 к.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Білої І.В. в інтересах ПАТ «КБ «Надра» підлягає частковому задоволенню, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Надра».

Крім того, в порядку розподілу судових витрат з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1202 грн 66 к. з кожного, також з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 801 грн 77 к. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, судом,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Білої Ірини Володимирівни в інтересах публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - задовольнити частково.

Рішення Даринцького районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року - скасувати та ухвалити нову рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором: тіло кредиту - 6257,41 доларів США; відсотки у сумі 134долари США та пені у розмірі 10056 грн 98 к.

В задоволенні решти позовних відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1202 грн 66 к. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) рахунок отримувача: UA6026001, код класифікації доходів бюджету:22030106) судовий збір у розмірі 801 грн 77 к. з кожного.

Повне найменування учасників справи:

Стягувач: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» , місце знаходження: 05053, вул.. Січових стрільців, 15.

Боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:

Судді: