ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/1062/19

Номер провадження 22-ц/816/2770/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостик С. Г.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 лютого 2019 року, ухвалене у складі судді Бичкова І.Г., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі - ПАТ «Сумське НВО») про стягнення середнього заробітку з дня ухвалення рішення по день фактичного розрахунку. Зазначає, що відповідач лише 16 січня 2019 року провів повний розрахунок при звільненні.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 08 серпня 2018 року по 15 січня 2019 року в розмірі 35161 грн 75 коп. з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.08.2018 року по 15.01.2019 року у сумі 35161 грн 75 коп., з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду змінити, зменшивши середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 35161 грн 75 коп. до 26 305 грн 92 коп.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом невірно зроблено розрахунок середньоденної заробітної плати позивача. Крім того, не погоджується з кількістю робочих днів, яку суд враховував для обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про наявність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов їх з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО».

27 червня 2018 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

При звільненні відповідач не провів з ним остаточний розрахунок, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом до відповідача про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 серпня 2018 року в цивільній справі № 592/8252/18 з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 63 551 грн 09 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.06.2018 року по 07.08.2018 року у сумі 9737 грн 10 коп. з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 05 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Сумське НВО» на вказане вище рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 серпня 2018 року визнано неподаною та повернуто.

З вказаного рішення суду вбачається, що відповідно до наказу № 75 від 21 березня 2014 року у ПАТ «Сумське НВО» встановлений неповний робочий тиждень, зокрема, 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа, а середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 540 грн 95 коп.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не спростовується, що виплата працівникові при звільненні всіх сум, що належать йому від підприємства, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні фактично відбулася 16 січня 2019 року, що також підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 в Відділенні № 1 ПУМБ в м. Суми (а. с. 4).

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника невиплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в межах заявлених позовних вимог з наступного дня після ухвалення судом рішення - 08 серпня 2018 року по день фактичного розрахунку.

Доводи апеляційної скарги, що судом невірно зроблений розрахунок середньоденної заробітної плати, колегія суддів відхиляє, так як розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 540 грн 95 коп. встановлено рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 серпня 2018 року, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України дана обставина не підлягають доказуванню.

Крім того, судом при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано те, що на підприємстві діє неповний робочий тиждень та вірно визначено загальну кількість робочих днів, за які підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни постановленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 лютого 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий : В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик