ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3656/19 Справа № 183/3344/17 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - виконавчий комітет Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, про витребування майна, визнання права власності в порядку набувальної давності

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 14 серпня 2018 року, просив зобов`язати відповідача ОСОБА_2 повернути йому житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок в порядку набувальної давності (а.с. 1а-4, 58-59).

12 жовтня 2017 року представник позивача - Пташинський О.А . звернувся до суду з клопотанням про забезпечення доказів (а.с. 27-29).

Ухвалою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року відмовлено представникові позивача у задоволення клопотання про витребування у ОСОБА_2 оригіналу угоди купівлі-продажу нерухомості від 04 серпня 1998 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 40-43).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права, ставить питання про її скасування та направлення клопотання про забезпечення доказів до суду першої інстанції для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України (а.с. 46-50).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення доказів, у якому, зокрема, просив суд витребувати у відповідача ОСОБА_2 оригінал угоди купівлі-продажу нерухомості від 04 серпня 1998 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , з метою проведення почеркознавчої експертизи цього документу.

В обґрунтування заявленого клопотання представник позивача зазначив, що предметом спору є житловий будинок АДРЕСА_1 . Даний об`єкт нерухомості відповідачем ОСОБА_3 . був проданий ОСОБА_6 на Українській товарній біржі згідно угоди купівлі-продажу від 04.08.1998 року, яка в подальшому стала підставою для визнання за відповідачем ОСОБА_2 права власності при ухваленні рішення суду від 14 червня 2016 року. Проте, справжність угоди викликає сумнів з тих підстав, що на зворотній сторінці копії бланку угоди зазначено, що один із її екземплярів зберігається у справі Новомосковської товарної біржі, при цьому заповнений текст угоди на кожній із сторінок бланку неоднаковий, тобто має різний формат. Крім того, зі слів ОСОБА_8 , яка у вказаний період часу працювала начальником Новомосковського районного БТІ «Інвентаризатор», підпис у графі начальника БТІ виконаний не нею, що свідчить про недійсність угоди купівлі-продажу нерухомості, і що вказаний будинок ОСОБА_3 не продавала. А тому, виникає необхідність витребування у відповідача ОСОБА_2 оригіналу угоди купівлі-продажу нерухомості від 04 серпня 1998 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , з метою проведення почеркознавчої експертизи цього документу (а.с. 27-29).

Відмовляючи у задоволення клопотання про витребування доказів, суд 1 інстанції посилався на те, що зважаючи на предмет та підстави даного позову, представником позивача не достатньо обґрунтовано необхідність витребування такого доказу.

З таким висновком слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначене поняття доказів, такими у цивільному процесі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною 4 ст. 83 ЦПК України передбачений обов`язок учасника справи письмово повідомити суд про неможливість подання доказу у встановлений законом строк з об`єктивних причин. При цьому часник справи повинен зазначити доказ, який не може бути витребувано, причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк, докази, що підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Цивільним процесуальним кодексом України передбачені, як підстави та порядок витребування доказів (ст. 84 ЦПК України), так і забезпечення доказів, зокрема шляхом витребування доказів (ст.ст. 116 - 119 ЦПК України).

Частинами 1 та 2 ст. 84 ЦПК України встановлено право учасника справи подати клопотання про витребування доказів, у разі неможливості самостійно надати докази, у якому повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Клопотання про витребування доказів повинно бути подано в строк, зазначений у ч.ч. 2, 3 ст. 83 цього кодексу. Якщо клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Суд виходив з того, що позивач, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , наполягав на тому, що набув право власності на спірний житловий будинок в порядку набувальної давності. Питання про визнання договору купівлі-продажу нерухомості від 04 серпня 1998 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не ставиться, клопотань про призначення почеркознавчої експертизи щодо вказаного договору не надходило. Крім того, в підготовчому засіданні представник позивача повідомив суд, що змінювати підставу, предмет позову не буде.

Враховуючи вищенаведене, суд обґрунтовано виходив з того, що зважаючи на предмет та підстави даного позову, стороною позивача не достатньо обґрунтована необхідність витребування такого доказу, клопотання про витребування доказів не містить даних, в який спосіб ці докази нададуть змогу суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування, а також даних про наявність такого доказу саме у відповідача ОСОБА_2

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і не свідчить про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, про що зазначає апелянт.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що ухвалу суду постановлена без додержання норм матеріального та процесуального права, і зводяться до переоцінки доказів у справі, а тому її слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 368, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: