ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9345/18 Номер провадження 22-ц/814/937/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Абрамова П.С., Лобова О.А.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

представник позивача -адвокат Дашко М.В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі представника Луньової Анни Геннадіївни

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 січня 2019 року, постановлену суддею Андрієць Д.Д., повний текст ухвали складено - 02 січня 2019 року,

у справі № 524/9345/18 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

15 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з письмовим клопотанням про забезпечення позову, поданого нею до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просила суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за № 4615 від 07.09.2018 року, який оскаржений нею в судовому порядку.

Заява мотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу в Полтавській області Гречин Н.В. перебуває виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за № 4615 від 07.09.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 0720/001530-KR від 06.04.2006 р. у розмірі 149 640,52 грн. Приватним виконавцем накладено арешт на належне їй майно та звернуто стягнення на заробітну плату в рамках виконання виконавчого напису № 4615 від 07.09.2018 року. На даний час до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області нею подано позовну заяву до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за № 4615 від 07.09.2018 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент вчинення виконавчого напису між сторонами існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором на момент. Позивач вважає, що внаслідок несумлінних дій відповідача і третьої особи, приватний виконавець за час розгляду справи може стягнути з неї необґрунтовано велику суму коштів у вигляді заробітної плати, або реалізувати її майно, повернення якого стане не можливим в разі задоволення її позовних вимог. В зв`язку з чим, керуючись ч. 1 ст. 150, ст. 152 ЦПК України позивач просила задовольнити клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 січня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за №4615 від 07.09.2018 року.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі представника Луньової А.Г. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати як необґрунтовану, постановлену судом з порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано належних доказів існування об`єктивних сумнівів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також зазначає, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за №4615 від 07.09.2018 року впливає на фінансово-господарську діяльність банку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін. Окрім того зазначає, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.03.2019 року у даній цивільній справі № 524/9345/18 спір вирішено по суті та позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, задоволено повністю, визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за № 4615 від 07.09.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 149640,52 грн. таким, що не підлягає виконанню, вказане рішення суду не набрало чинності.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин справи, 15 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що на час вчинення виконавчого напису між сторонами ОСОБА_1 та АТ «Укрсоцбанк» існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, що, на думку позивача, виключає безспірність заборгованості та можливість її стягнення за виконавчим написом нотаріуса (а.с. 19-25).

02 січня 2019 року провадження за вказаним позовом у справі № 524/9345/18 відкрито (а.с. 27).

Одночасно з позовною заявою позивачем подано письмове клопотання про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за № 4615 від 07.09.2018 року, який оскаржується боржником в судовому порядку (а.с. 2-5).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зобов`язати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. При встановлені зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, апеляційний суд вважає закономірним та обґрунтованим забезпечення позову у вказаний спосіб.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необгрунтованості підстав позову стосуються неправомірності, на думку відповідача, заявлених позивачем позовних вимог, та містять посилання на норми процесуального права щодо доказування, форми та змісту судового рішення, що не є предметом даного апеляційного розгляду, тому не заслуговують на увагу. При постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не вирішувалося позовні вимоги по суті, отже, оцінка правомірності чи неправомірності пред`явлених вимог не надавалась, вказана оцінка може бути надана лише при ухваленні рішення за результатами розгляду спору по суті.

Доводи апеляційної скарги про недотримання судом норм процесуального права щодо форми та змісту судового рішення є безпідставними, оскільки постановлена судом першої інстанції ухвала повною мірою відповідає нормам ст. 260 ЦПК України. Судом першої інстанції належним чином надано оцінку підставам заявленого клопотання з огляду на те, що у провадженні суду перебуває спір про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обраний позивачем захід забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам та ґрунтується на положеннях п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, за змістом яких позов може бути забезпечений зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Вказані обставини належним чином досліджені судом та їм надана відповідна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та невмотивованості судом обраного виду забезпечення позову є безпідставними та не узгоджуються з вимогами ст. 150 ЦПК України, зокрема пункту 6 частини 1 цієї статті.

Доводи апеляційної скарги про те, що заходи забезпечення позову впливають на фінансово-господарську діяльність банку не заслуговують на увагу суду, оскільки застосовані заходи забезпечення позову стосуються лише зупинення виконання конкретного виконавчого напису нотаріуса, який є предметом позовних вимог, та жодним чином не впливає на здійснення господарсько-фінансової діяльності банку, не зупиняє її, не перешкоджає їй та не містять заборони здійснення господарської діяльності фінансової установи.

Посилання в апеляційній скарзі на висновки апеляційного суду іншої області є хибними, оскільки висновки суду апеляційної інстанції не носять характеру обов`язкових, у розумінні ЦПК України, так як нормами ч. 4 ст. 263 ЦПК України визначено обов`язок суду враховувати лише правові висновки Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі представника Луньової Анни Геннадіївни - залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 травня 2019 року.

СУДДІ: А. І. Дорош П. С. Абрамов О. А. Лобов