Головуючий у І інстанції Плахотнюк К.Г.
Провадження №22-ц/824/3036/2019 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Іванової І.В., Мельника Я.С., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про припинення частки у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про припинення частки у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, та визнання права власності. Вимоги обґрунтовувала тим, що їй та відповідачу ОСОБА_3, який є батьком її бувшого чоловіка ОСОБА_4, належить на праві спільної часткової власності однокімнатна квартира АДРЕСА_1, по Ѕ частині кожному. З підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, позивач ОСОБА_2 просила припинити право власності її бувшого свекра ОСОБА_3 на належну йому Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації за належну йому частину у праві власності на квартиру в розмірі 432 320,00 грн.

16 листопада 2018 року третя особа ОСОБА_4 подав до суду заяву про зупинення провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, посилаючись на те, що ним до Голосіївського районного суду м. Києва подано позовну заяву до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім»єю та визнання права власності на ј частину квартири АДРЕСА_1, по якій ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року відкрито провадження. Оскільки предмет вимог у справі за його позовом стосується визнання права власності на вищевказану квартиру, то справу за позовом ОСОБА_2 про припинення права власності ОСОБА_3 на належну йому частку у майні та визнання права власності не може бути розглянуто до вирішення справи за його позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім»єю та визнання права власності.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про припинення частки у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, та визнання права власності зупинено до вирішення справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім»єю та визнання права власності на частку нерухомого майна.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, позивач ОСОБА_2 подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження, виходив з неможливості розгляду даної справи, оскільки в обох справах спір виник з приводу квартири АДРЕСА_1.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що вона заявила вимоги до ОСОБА_3 про припинення його права власності на належну йому Ѕ частину у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації на підставі ст.365 ЦК України, тоді як ОСОБА_4 в своєму позові порушує питання про встановлення факту проживання однією сім»єю з ОСОБА_2 та визнання за ним, ОСОБА_4, права власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу об'єкту спільної сумісної власності подружжя, претендуючи таким чином виключно на частку у власності на квартиру ОСОБА_2, яка дорівнює Ѕ, та не висуваючи жодних претензій до свого батька ОСОБА_3, якому належить інша Ѕ частина у вищевказаному житловому приміщенні.

З матеріалів справи вбачається, що наявні в ній докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду і стосуються припинення права ОСОБА_3 на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності його та позивача ОСОБА_2, в зв'язку із чим посилання суду на об'єктивну неможливість розгляду даної справи до розгляду справи за позовом ОСОБА_4 про встановлення факту проживання з ОСОБА_2 однією сім»єю та визнання за ним права власності на частку у належному їй майні, суперечить змісту п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, згідно якого суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Голосіївським районним судом м. Києва ухвалу від 13 грудня 2018 року постановлено з порушенням норм процесуального права, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382-384ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 рокупро зупинення провадження - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: