Справа № 524/8554/18
Провадження № 2/524/643/19
19.02.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді - Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання - Коваль Т.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку особи за місцем реєстрації,-
До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про позбавлення права користування шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначає, що вона являється власником квартири АДРЕСА_2 За вказаною адресою також зареєстровані: її донька ОСОБА_2, чоловік доньки ОСОБА_3, та їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_6; відповідачі з 2012 року не проживають у даній квартирі. Особистих речей відповідачів в квартирі не має. Позивач ОСОБА_1 просить суд задовольнити позов та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2
Представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового засідання належним чином були повідомлені; надали суду письмові заяви про визнання позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Представник третьої особи Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив врахувати інтереси малолітнього ОСОБА_6.
Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.
Ухвалою судді від 04.12.2018 року відкрито провадження у справі.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 Полтавської області. Вказану квартиру позивач набула у власність на підставі: договору купівлі- продажу квартири, посвідченого 25.02.2011 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Цемах В.А., реєстровий № 481.
У вказаній квартирі за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6.
Відповідачі не проживають у будинку без поважних причин.
На теперішній час відповідачі за вказаною адресою не проживають, не несуть інших витрат по утриманню квартири, їхніх особистих речей у помешканні не має. Відповідачі виїхали на постійне місце проживання до іншого помешкання, де на даний час і проживають.
Факт непроживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вищевказаному помешканні з 2012 року по теперішній час підтверджується актом про непроживання ТОВ «Житлорембудсервіс» від 28.08.2018 року.
Внаслідок реєстрації місця проживання відповідачів, порушені права позивача як власника квартири. Зокрема, позивач вимушена нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі рішення суду.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право свободи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності , закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятними. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
При цьому, суд враховує, що відповідачі, продовжуючи бути зареєстрованими у спірному житловому приміщенні, фактично чинять перешкоди власнику цього приміщення, оскільки нарахування вартості житлово комунальних послуг здійснюється з урахуванням кількості зареєстрованих осіб.
Згідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати , пов'язані з розглядом справи , покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи що позивач ОСОБА_1 не наполягає на стягненні судового збору з відповідачів, суд не стягує з них судові витрати.
Відповідно до ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 адреса реєстрації: АДРЕСА_3), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_3), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_3, адреса реєстрації: АДРЕСА_3) та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_4, адреса реєстрації: АДРЕСА_3), такими, що втратили право користування, житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного судового рішення - 24.02.2019 року.
Суддя