Справа № 754/3442/19
У Х В А Л А

Іменем України

17 травня 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

06.03.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення грошових коштів. Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд:

1.Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача по справі.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 12.03.2019 року було відкрито провадження по даній справі.

Відповідно до ч. 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, позовну заяву, додані до них документи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

У п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Відповідно до ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відсутність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вивчивши письмові матеріали цивільної справи, судом не було встановлено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

В письмовій заяві позивача не наведено достатньо підстав, що могли б свідчити про те, що невжиття саме таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, а також не конкретизовано прохальну частину заяви про забезпечення позову, а саме, не зазначено на яке саме конкретне майно відповідача, необхідно накласти арешт, оскільки судом може бути накладено арешт на індивідуально визначене майно.

Враховуючи вимоги діючого законодавства та викладене вище, вважаю, що підстав для задоволення заяви немає.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м.Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М. Панченко