Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 760/19793/17

провадження № 61-42580св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представника ОСОБА_4 , на ухвалу Соломянського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року у складі судді Кушнір С. І. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 08 серпня 2018 року у складі суддів: Шкоріної О. І., Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 рокуОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та витребування майна.

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв. м та зареєстрований за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до винесення судового рішення по суті спору; заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким іншим юридичним особам чи фізичним особам здійснювати перебудову, добудову чи капітальний ремонт будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв. м, зареєстрованого за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ; заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким іншим юридичним особам чи фізичним особам здійснювати будівництво житлового будинку чи інших будівель та споруд на земельній ділянці, на якій розташоване спірне нерухоме майно (земельна ділянка площею 0,1689 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , (код ділянки НОМЕР_1 ) до винесення судового рішення по суті спору.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що будинок АДРЕСА_1 загальною площею 50,2 кв. м, який є власністю позивача був незаконно за шахрайською схемою з використанням підроблених документів, неодноразово проданий, тому невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачам здійснювати будівництво нового житлового будинку чи перебудову спірного житлового будинку, будувати нові будівлі чи інші споруди на земельній ділянці, на якій розташований будинок, або ж відчужувати будинок на користь третіх осіб в будь-який час, що призведе до неможливості позивачем поновити його порушені права та інтереси на об`єкт нерухомості.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв. м, та зареєстрований за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Заборонено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснювати перебудову, добудову чи капітальний ремонт будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв. м, а також здійснювати будівництво житлового будинку чи інших будівель та споруд на земельній ділянці, на якій розташоване спірне нерухоме майно (земельна ділянка площею 0,1689 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , (код ділянки : НОМЕР_1 ).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду м. Києва від 8 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що предметом спору є визнання права власності та витребування житлового будинку АДРЕСА_1 , тому обраний вид забезпечення позову - накладення арешту на будинок, який належить на праві власності відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень статей 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про накладення арешту на майно, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що не забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі поданій у серпні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представником ОСОБА_4 просять скасувати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 13 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 08 серпня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами порушено вимоги статей 89, 149-153, 263 ЦПК України, неповно досліджено докази, недотримано вимоги щодо законності та обґрунтованості рішення, які викладено в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року та постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Суди установили, що у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та витребування майна.

Позивач ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом; визнати право власності на 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом; витребувати з володіння ОСОБА_2 , ОСОБА_3 будинок АДРЕСА_1 на його користь.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв. м, який є власністю позивача, був незаконно за шахрайською схемою з використанням підроблених документів, неодноразово проданий, тому невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачам здійснювати будівництво нового житлового будинку чи перебудову спірного житлового будинку, будувати нові будівлі чи інші споруди на земельній ділянці, на якій розташований будинок, або ж відчужувати будинок на користь третіх осіб в будь-який час, що призведе до неможливості позивачу поновити його порушені права та інтереси на об`єкт нерухомості.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до змісту пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом заявленого ОСОБА_1 позову є визнання права власності та витребування житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, оскільки арештоване майно фактично зберігається в користуванні власників, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

З урахуванням викладеного, суди дійшли правильного висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв. м, та зареєстрований за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , обраний спосіб є співмірним із заявленими позовними вимогами щодо необхідності застосування заходів забезпечення, які випливають з фактичних обставин справи та свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень статей 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про накладення арешту на майно.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

При вирішенні справи суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначили характер правовідносин між сторонами, застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Соломянського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 08 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв