Ухвала

Іменем України

21травня 2019 року

м. Київ

справа № 494/621/18

провадження № 61-9087ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Одеського апеляційного суду від 29 березня 2019 року, винесену за результатами розгляду заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Медведенко Галина Валеріївна, ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом

до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г. В., ОСОБА_4

про визнання недійсним договору дарування№959 від 24 квітня 2017 року.

Заявником подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме: 1/2 частину житлового будинку

АДРЕСА_1 , що складається з одного житлового будинку під літерою «А», загальною площею 261,кв. м, майстерні під літ. «Б», площею 325 кв. м, сараю

під літерою «В», площею 753 кв. м, ангару-гаражу під літерою «Г», площею 2615,8 кв. м, підвалу під літерою «Г», площею 49 кв. м, огорожі, воріт, який належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування №959від 24 квітня 2017 року.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 10 грудня

2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 29 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

УхвалуБерезівського районного суду Одеської області від 10 грудня

2018 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову скасовано.

Накладено арешт на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається в цілому з одного житлового будинку під літерою «А», загальною площею 261,кв. м, майстерні під літ. «Б», площею 325 кв. м, сараю під літерою «В», площею 753 кв. м, ангару-гаражу під літерою «Г», площею 2615,8 кв. м, підвалу під літерою «Г», площею 49,0 кв. м, огорожі, воріт, який належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування №959,від 24 квітня 2017 року.

У касаційній скарзі, поданій 02 травня2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 29 березня 2019 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що

заявником не було надано суду доказів на підтвердження своїх вимог, а суд апеляційної інстанції не мотивував свої висновки щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову та доведеності підстав для цього.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд апеляційної інстанції встановив, що предметом позовних вимог є визнання недійсним договору дарування № 959 від 24 квітня 2017 року,укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

щодо 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що вказаний договір є фіктивним, оскільки укладений виключно з метою ухилення від виконання ОСОБА_1 зобов`язань по поверненню ОСОБА_2 позики.

Суд апеляційної інстанції, врахувавшинаявність судового рішення

про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у сумі 2 120 744 грн - основного боргу та 33 089 грн - процентів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2частину житлового будинку, якийвиступав гарантією повернення позики, є достатнім, необхідним і співмірним заходом забезпечення позову за обставинами спору, який виник між сторонами.

Вжитий судом апеляційної інстанції захід забезпечення позову спрямований на попередження недобросовісної поведінки відповідача, недопущення з його боку дій, які можуть ускладнити виконання у майбутньому ймовірного судового рішення.

У той же час згідно частини першої статті 159 ЦПК України у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 цього Кодексу підстав або у випадку ухвалення рішення суду щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при задоволенні заяви про забезпечення позову, мотивуванні судового рішення не викликає розумних сумнівів.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду

від 29 березня 2019 року, винесену за результатами розгляду заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Медведенко Галина Валеріївна, Дарієнко Михайло Борисович, про визнання недійсним договору дарування, - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта