Справа № 216/5606/18
провадження №2/216/1525/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 лютого 2019 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Бондарєвої О.І.,
за участю секретаря судового засідання Городнічевої О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про зміну способу стягнення аліментів на утримання однієї малолітньої дитини,-
Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 24 вересня 2011 року по 30 грудня 2014 року. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 800,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на користь позивача. На підставі зазначеного рішення було видано виконавчий лист. На теперішній час вказане рішення суду примусово виконується Саксаганським відділом Державної виконавчої служби міста Кривий Ріг, у порядку встановленому чинним законодавством України. Позивач вважає, що спосіб стягнення аліментів на утримання доньки має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, проте, теперішній розмір аліментів у сумі 800,00 грн. щомісячно, не забезпечує достатнього та необхідного рівня аліментного забезпечення, що суттєво затрудняє реалізацію законного права їхньої доньки на отримання аліментів на належне утримання від свого батька.
У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 800,00 грн. на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення донькою повноліття.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, але в судове засідання не з'явився та відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк, не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву.
У зв'язку з чим, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 279, 280-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, за правилами спрощеного позовного провадження
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 24 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №770, та видано відповідне свідоцтво про шлюб (а.с. 5), та який розірвано рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року, що набрало законної сили 30 грудня 2014 року (а.с. 6). Прізвище позивачки після розірвання шлюбу змінено на «ОСОБА_1».
Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої є позивач та відповідач, та на утримання якої з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача згідно з рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2013 року стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 800,00 гривень щомісячно, починаючи з 29 липня 2013 року, і до повноліття дитини.
Спільна донька сторін проживає разом із позивачем (а.с.17).
Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо своєї дитини, передбаченого ст. 141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року.
Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.
Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст.181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом.
При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення.
Пленумом Верховного Суду України в абз.3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року надано роз'яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.
Аналогічна правова позиція викладена у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Згідно з правової позиції, яка викладена у справі за №143цс13, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року постановила з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З урахуванням вимог статей 182, 184 СК України, обставин встановлених під час судового розгляду, розміру прожиткового мінімуму, який встановлений на даний час, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повинен бути встановлений в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стягнення аліментів у новому розмірі необхідно розпочати з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до повноліття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.
Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є справедливим та таким, що сприятиме фізичному, духовному і моральному розвитку дитини.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору.
Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються з судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 180-183, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 280-284, 289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про зміну способу стягнення аліментів на утримання однієї малолітньої дитини - задовольнити.
Змінити розмір аліментів стягнутих на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 гривень, на стягнення у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_2, у розмірі 1/4 частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири гривні) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2;

-відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_3.

Суддя О.І. Бондарєва