Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2/279/244/19
Справа № 279/4656/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі головуючого судді Шульги О.М.,

з секретарем Башинською Н.М.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/4656/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його син ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина за законом у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_6 та він, батько ОСОБА_1 .

Зазначає, що в січні 1963 року він отримав вказану квартиру на чотирьох членів сім`ї, а саме на себе, дружину та двох синів. ОСОБА_7 після закінчення навчання поїхав працювати на північ де одружився. В ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народився син ОСОБА_10 . Однак, спільне життя у сина не склалось, у 1997 році він розлучився, його дружина забрала сина ОСОБА_11 і переїхала жити до Москви на постійне проживання. З того часу син ОСОБА_10 , будучи вже повнолітнім не цікавився станом здоров`я батька, його життям і жодного разу не заходив коли приїздив в м.Коростень, де мешкає його бабця та рідна тітка. ОСОБА_5 незадовго до смерті захворів на важку хворобу, йому потрібна була моральна допомога, однак ОСОБА_12 , будучи рідним сином, ухилявся від зустрічі з батьком і не мав наміру надавати будь-яку допомогу. Лише після смерті ОСОБА_5 відповідач приїхав в Україну на похорони батька і прийняти спадщину, що свідчить про те, що доля батька його не цікавила. Одночасно вказав, що у 2000 році його син ОСОБА_13 вдруге одружився з ОСОБА_6 , з якою проживав в її квартирі по день смерті, а в квартирі АДРЕСА_2 проживає і зареєстрований він - ОСОБА_1 . В 2007 році вказану квартиру він подарував сину ОСОБА_5 , уклавши договір дарування, однак не дивлячись на це продовжував проживати у квартирі, оплачувати всі комунальні платежі, робив ремонт, встановив автономне опалення, отже вважає лише себе власником даної квартири, і на той час не міг перебачити, що переживе свого сина і між його спадкоємцями виникне така суперечка щодо цього житлового помешкання. Важає, що його онук ОСОБА_4 повинен бути усунений від права на спадкування частини квартири на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України, оскільки за життя батька, який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, ухилився від надання йому допомоги.

Просив рішенням суду усунути відповідача ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і просив задовольнити з підстав, зазначених у позові. Вказав, що якщо існує норма закону на підставі якої відповідача можливо усунути від спадщини, то її треба застосувати. Останній, незважаючи на те, що батько хворів ненадавав йому ніякої допомоги, навіть коли приїздив у м . Коростень, то не вважав за потрібне навідатись та перевідати батька. Приїхав лише під прикриттям похорону, а насправді щоб оформити спадкові права. Пояснив, що він є людиною похилого віку, знайшов товариство, яке може взяти над ним піклування, однак для цього необхідно буде передати товариству за послуги своє житло, тому лише він має бути власником квартири в якій фактично мешкає та має право на розпорядження нею. Вказав, що йому не відомо який розмір пенсії отримував його син, оскільки він цим не цікавився, інформацією про те чи просив його син ОСОБА_11 про допомогу не володіє; знає, що ОСОБА_10 не спілкувався з батьком приблизно 5 років.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги свого довірителя підтримав і пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру в будинку АДРЕСА_4 . Позивач та відповідач відносяться до першої черги спадкоємців. Відповідач з 1997 року мешкає в АДРЕСА_5 , про батька не турбувався, не навідувався, відносин не підтримував, незважаючи на те, що останній мав тяжку хворобу, жодної допомоги батьку не надавав. Приїхав лише після смерті батька для оформлення спадкових прав.

Представник відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що в 1998 році його батьки розлучились, однак з батьком ОСОБА_10 продовжував підтримувати відносини. Після того, як ОСОБА_14 одружився вдруге, його дружина не прийняла ОСОБА_11 в їх сім`ю, не дозволяла спілкування, однак навіть незважаючи на це вони бачились і спілкувались телефонним зв`язком. Хворобу у батька ОСОБА_11 виявили пізно, йому вже нічим не можна було допомогти, і він швидко помер. Проте, що батько хворий, а також про смерть батька ОСОБА_15 ніхто не повідомляв. Про смерть батька він дізнався від двоюрідного брата. Стосовно доводів сторони позивача про те, що батько ОСОБА_11 потребував допомоги зазначив, що останній мав значну пенсію, розмір якої на національну валюту становив 11399 гривень, а також інші доходи від нерухомості, можливо тому за допомогою не звертався.

Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Коростені у віці 62 років помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадкова маса.

Позивач у справі є батьком померлого, а відповідач сином померлого, отже обидва є спадкоємцями першої черги по закону.

Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлює свій обов`язок, має можливість його виконувати, але не вчиняє необхідних дій.

Надані позивачем до справи докази не свідчать про безпорадний стан ОСОБА_5 , а також про те, що він потребував стороннього догляду та допомоги.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 щомісячно отримував пенсію, яка перевищувала встановлений законодавством прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, отже мав можливість забезпечити достатній рівень свого життя.

Таким чином, позовні вимоги належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні ст.77-80 ЦПК України не підтверджені.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Оскільки позивач в судовому засіданні не довів, що померлий ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги, звертався за такою допомогою до відповідача, а останній, маючи можливість її надати, умисно ухилявся від цього, тому підстав для задоволення даного позову не має.

Керуючись ст.ст. 4, 76 - 89, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.1224 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування",

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача - ОСОБА_2 , місце знаходження :АДРЕСА_8, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №804, видане Вінницькою обласною КДКА 22.01.2013 року.

Відповідач - ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_6 , паспорт НОМЕР_2 , виданий УВД 773 ІНФОРМАЦІЯ_2 в Російській Федерації.

Представник відповідача-ОСОБА_3 , місце знаходження:АДРЕСА_7, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЖТ №000774, видане на підставі рішення Житомирської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 27.04.2016 року.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлено 28.05.2019 року.