Провадження № 4-с/554/39/19
У Х В А Л А

іменем України

12 червня 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Андрієнко Г.В.,

з участю секретаря судового засідання Карабаш О.В.,

представника заявника адвоката Антофій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо не зняття арешту з коштів боржника, заінтересована особа ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В :

17 травня 2019 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби - Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області, яка полягає у не знятті арешту з коштів боржника, та в обґрунтування вимог скарги посилається на таке.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 16.02.2016 року по справі №554/12865/15-ц з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто суму коштів за розпискою у розмірі 6302,23 грн. та суму судового збору у розмірі 494,54 грн. Виконавчий лист по цій справі був пред`ялений стягувачем до виконання та постановою державного виконавця від 24.03.2016 року відкрито виконавче провадження №50448439 про стягнення вказаного боргу, яке в подальшому було приєднано до зведеного виконавчого провадження №51063575.

Під час ознайомлення з матеріалами провадження заявнику стало відомо про наявність постанови від 22.08.2018 року про арешт коштів боржника та листа АТ КБ «Приватбанк» з інформацією про накладення арешту.

Заявник вважає, що під час здійснення виконавчого провадження №50448439 має місце бездіяльність органу ДВС, оскільки 10.05.2019 року боржником було подано заяву про зняття арешту з коштів, що знаходяться на рахунку боржника, оскільки він використовується нею для зарахування грошових коштів за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання її сина. У відповідь на вказану заяву органом ДВС повідомлено про неможливість зняття арешту з карткового рахунку. Проте заявник із цим не згодна і, посилаючись на вимоги ст.73 Закону України «Про виконавче провадження», ст.179 СК України, зазначає, що грошові кошти, одержані як аліменти на дитину, мають цільове призначення виключно в інтересах дитини, які до того ж є власністю дитини, у зв`язку з чим на них не може бути звернуто стягнення. Всупереч вимогам закону та зверненню заявника арешт з коштів не знято, що має наслідком бездіяльність державного виконавця.

Також заявник звертає увагу на те, що арешт накладається (як і знімається) саме на грошові кошти, які знаходяться на рахунку, а не на сам рахунок. Тому, оскільки банківською установою підтверджено, що грошові кошти, що надійшли на рахунок боржника це аліменти, у даному випадку орган ДВС повинен зняти арешт з цих грошових коштів.

На підставі викладеного, а також доводів, зазначених у скарзі, ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною бездіяльність органу державної виконавчої служби Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо не зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_1 ; зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зняти арешт з коштів боржника ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунку у Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк».

20 травня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду (а.с.121).

На адресу суду представником Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області подано письмові заперечення на скаргу ОСОБА_1 , згідно з якими зі скаргою не погодився, заперечував проти задоволення скарги з тих підстав, що у зведеному виконавчому провадженні, крім стягнення заборгованості та судового збору за виконавчими листами суду по справі №554/12865/15-ц, вчиняються виконавчі дії щодо стягнення з боржника виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та інших витрат, про що винесено відповідні постанови державного виконавця, які направлені боржнику, однак ОСОБА_1 на виклик не з`явилась та їх не виконує. Зазначає, що арешт накладено на кошти боржника, які обліковуються на всіх рахунках, крім рахунків для соціальних виплат, заробітної плати та пенсії. Крім того, до відділу 09.10.2018 року надійшло повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» стосовно накладення арешту на кошти боржника, але на рахунках відсутні кошти для виконання постанови. Представник ДВС вважає, що оскільки арешт на кошти накладений банком, отже банківський рахунок боржника не підпадає під категорію зі спеціальним режимом. Крім того, з моменту відкриття виконавчих проваджень по момент винесення постанови про арешт коштів від 22.08.2018 року боржником ОСОБА_1 щодо виконання вищезазначеного рішення суду не вчинено, а виписка з банку, надана ОСОБА_1 , не є підставою для зняття арешту з банківського рахунку. Разом із тим, вказує, що до відділу 04.05.2019 року надійшла заява стягувача ОСОБА_2 стосовно відсутності претензій по сумі заборгованості у ВП №50448439 6302,23 грн. та ВП 50448502 494,54 грн. Однак залишок заборгованості по зведеному виконавчому провадженню становить ВП №50448439 630,22 грн. виконавчого збору, 250,04 грн. витрат виконавчого провадження, ВП №50448502 49,45 грн. виконавчого збору. Відтак, у зв`язку з несплатою вказаних сум державним виконавцем арешт з майна (коштів) боржника не знято. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні скарги за безпідставністю (а.с.178-130).

Представником заявника адвокатом Антофієм М.О. подано до суду заяву, у якій додатково зазначив, що згідно з випискою банку від 08.05.2019 року за період з 01.11.2018 року по 08.05.2019 року на рахунок заявника надійшли грошові кошти у сумі 3911,34 грн., що стягнуті Київським ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області з ОСОБА_3 . на користь ОСОБА_1 як аліменти на дитину, крім того, згідно з випискою банку від 10.06.2019 року за вказаний період на цей рахунок також надійшли грошові кошти як аліменти в сумі 5702,34 грн., а тому просив врахувати зазначені обставини та задовольнити скаргу в повному обсязі (а.с.152).

У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, просив задовольнити скаргу в повному обсязі з підстав, зазначених у скарзі та наданій до суду заяві.

Шевченківський ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області у судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, причини неявки представника суду невідомі.

Заінтересована особа - стягувач у виконавчому провадженні Горбатюк Л.П. у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Згідно з ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає можливим розглядати скаргу за вказаної явки учасників справи.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області знаходиться зведене виконавче провадження за №АСВП 51063575, до складу якого входять: виконавче провадження №50448439, відкрите на підставі виконавчого листа №554/12865/14-ц від 02.03.2016 року, виданого Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 6302,33 грн.; виконавче провадження №50448502, відкрите на підставі виконавчого листа №554/12865/14-ц від 02.03.2016 року, виданого Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 494,54 грн. (а.с.131, 133-134, 137, 139-140).

Так, у виконавчому провадженні № 50448439 за заявою стягувача ОСОБА_2 (а.с.138) державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2016 року (а.с.110, 142), копію якої направлено сторонам (а.с.141) та постанову від 22.08.2018 року про арешт коштів боржника, які обліковуються на всіх рахунках боржника у банках в межах суми боргу, яку направлено до банківських установ для виконання (а.с.113-114, 144, 145).

Крім того, у виконавчому провадженні № 50448502 за заявою стягувача ОСОБА_2 (а.с.132) державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.04.2016 року (а.с.136), копію направлено сторонам (а.с.135).

ОСОБА_1 (а.с.108-109) відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є боржником у виконавчих провадженнях № 50448439 та № 50448502.

Постановою державного виконавця від 11.05.2016 року виконавче провадження №50448439 приєднано до зведеного виконавчого провадження №51063575 (а.с.111).

Як вбачається з наданих матеріалів, державним виконавцем здійснюються виконавчі дії у вказаному виконавчому провадженні, спрямовані на погашення заборгованості (а.с.143).

Згідно з копією листа АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-20180905/1706 від 26.09.2018 року встановлено, що на виконання постанови державного виконавця від 22.08.2018 року про арешт коштів ОСОБА_1 банком був накладений арешт на рахунок, тоді на ньому були відсутні кошти для виконання постанови (а.с.115, 146).

Заявником ОСОБА_1 на адресу Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області подано заяву в порядку ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», у якій просила зняти арешт з коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ «Приватбанк» шляхом винесення відповідної постанови (а.с.119).

На вказану заяву органом ДВС заявнику надано відповідь про неможливість зняття арешту з карткового рахунку, оскільки поточний рахунок не підпадає до категорії поточних рахунків із спеціальним режимом та заборгованість по зведеному виконавчому провадженню №51063575 не погашена в повному обсязі (а.с.118, 149-150).

Зі змісту вказаного листа, адресованого заявниці ОСОБА_1 , судом встановлено, що оскільки боржник добровільно не виконала рішення суду, державним виконавцем було розпочате примусове виконання судового рішення, в рамках виконавчого провадження було накладено арешт на відкритий в банківській установі рахунок боржника.

Разом із тим, з наданих до скарги матеріалів вбачається, що на підставі виконавчого листа №552/3247/15-ц, виданого 03.07.2015 року Київським районним судом м.Полтави, на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.117), та згідно інформації фінансової установи заборгованість по сплаті аліментів перераховується на користь ОСОБА_1 за реквізитами АТ КБ «ПриватБанк» на картковий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.116, 153).

Із наявних у справі виписок банку судом встановлено, що у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 відкрито вищевказаний картковий рахунок, на який щомісячно надходять платежі за призначенням - аліменти, зокрема, 12.12.2018 року у розмірі 931 грн.; 17.01.2019 року у розмірі 1000 грн.; 06.03.2019 року у розмірі 1000 грн.; 17.04.2019 року у розмірі 1000 грн.; 08.05.2019 року у розмірі 800 грн.; 23.05.2019 року у розмірі 1000 грн. (а.с.116, 153).

Таким чином, з наданих суду письмових доказів та пояснень представника заявника судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 отримує аліменти на утримання неповнолітнього сина, які перераховуються безготівково на картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

Як було зазначено вище, постановою від 22.08.2018 року в рамках виконавчого провадження № 50448439 (зведене виконавче провадження №51063575) з примусового стягнення боргу на користь ОСОБА_2 на всі кошти, що знаходяться на даному рахунку заявника, накладено арешт.

Посилаючись на ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено перелік рахунків, на які забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, начальник Шевченківського ВДВС вказує, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про зняття арешту із вказаного вище рахунку, який їй належить, з огляду на його категорію та не погашену заборгованість у зведеному виконавчому провадженні №51063575, а саме за виконавчим збором і витратам на проведення виконавчих дій.

Водночас, як вбачається з копії заяви стягувача ОСОБА_2 від 04.06.2019 року, останній не має жодних матеріальних претензій до боржника ОСОБА_1 та зазначає, що борг по ВП 50448439 у сумі 6302 грн. 23 коп. і по ВП №50448502 у сумі 494 грн. 54 коп. йому повністю повернуто (а.с.151).

Отже, суд вважає, що у даному випадку існування арешту коштів боржника згідно з постановою від 22.08.2018 року в межах суми перерахованих аліментів на дитину, які знаходяться на рахунку ОСОБА_1 і який використовується нею, крім іншого, для отримання зазначених платежів, є таким, що порушує законні права та інтереси заявника та її дитини.

У судовому засіданні встановлено, що державний виконавець при здійсненні виконавчих дій не з`ясував цільове призначення коштів, що на надходять на рахунок боржника, та незаконно поклався в даному питанні на установу банку, в якому відкрито рахунок, та виконав постанову.

Посилання представника заінтересованої особи Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області на відсутність правових підстав для зняття арешту з коштів на рахунку ОСОБА_1 за призначенням аліменти є неправомірним, а тому не зняття уповноваженою посадовою особою органу ДВС арешту в частині таких коштів свідчить про допущену бездіяльність.

Як передбачено ч.1 ст.48 вказаного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.1, ч.2. ст.73 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено вичерпний перелік виплат та сум, на які не може бути звернено стягнення в рамках відкритого виконавчого провадження, до яких не входять аліменти на утримання дитини.

Відповідно до частин 1-3 статті 179 СК України та на момент накладення арешту на кошти заявника, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

При цьому Кодекс уточнює правовий режим аліментів, отриманих на неповнолітню дитину шляхом визнання за нею права брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання.

У частині першій статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено на допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною-інвалідом, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.

Таким чином, грошові кошти, одержані як аліменти на дитину, мають цільове призначення виключно в інтересах дитини, тому на них не може бути звернено стягнення.

Докази у справі достовірно вказують на те, що грошові кошти на картковому рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк», на які державним виконавцем накладено арешт, включають також одержані ОСОБА_1 кошти як аліменти на дитину, внаслідок чого дитина позбавлена права брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, та що спрямовані на забезпечення її першочергових потреб, зокрема, у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні тощо.

Враховуючи характер спірних правовідносин та правові норми, що підлягають застосуванню, надавши належну правову оцінку доводам заявника та його представника, та беручи до уваги, що аліменти мають цільове призначення виключно в інтересах дитини, суд вважає, що державним виконавцем мають бути усунуті порушення прав заявника щодо невирішеного питання про зняття арешту з коштів, які передбачені для утримання дитини, оскільки звернення стягнення на такі кошти суперечить їх цільовому призначенню та вимогам закону.

Згідно з ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З вказаних підстав, суд вважає, що арешт, накладений на картковий рахунок № НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк», який відкрито на ім`я заявника, та на який перераховуються аліменти на утримання дитини, підлягає зняттю в межах наявних сум аліментів.

Оскільки постановою державного виконавця фактично накладено арешт на кошти, які не належать ОСОБА_1 , яка є лише їх розпорядником, а не власником в силу ст.179 СК України, то у зв`язку з цим суд вважає необхідним зобов`язати Шевченківський ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області зняти арешт з коштів, які зараховуються як аліменти на утримання дитини відповідно до виконавчого листа №552/3247/15-ц.

Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення вимог скарги у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 59, 73, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.179 СК України, ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо не зняття арешту з коштів боржника, заінтересована особа ОСОБА_2 , - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність органу державної виконавчої служби - Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо не зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_1 , які .

Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зняти арешт з коштів, які надішли як аліменти на утримання дитини, та знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Ухвала може бути оскаржена до Полтавськогоа пеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складенняповноїухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повна ухвала складена 14 червня 2019 року.

Суддя: Г.В. Андрієнко