Справа № 344/350/19
Провадження № 4-с/344/68/19
У Х В А Л А

15 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

з участю секретаря Кондратів Х.І.,

скаржника ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

державного виконавця Каліфіцького А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність, рішення державних виконавців ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

встановив:

в скарзі вказано, що 26/12/2018 представник скаржниці ознайомилась з копією постанови про опис та арешт майна від 12/04/2018 у виконавчому провадженні про примусове виконання виконавчого документа від 03/12/2010. Також скаржник дізналась, що 20/11/2018 поновлено виконавчі дії, які було зупинено 28/07/2016. З цих підстав скаржник просила суд дії державного виконавця щодо опису та арешту майна визнати незаконними, скасувати постанову про опис та арешт майна від 12/04/2018 у виконавчому провадженні №29353983, визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Валовіна О.В. щодо не надіслання копії постанови про відкриття виконавче провадження №29353983 від 03/10/2011, не проведення перевірки наявності інших виконавчих проваджень, не ухваленні постанови про об?єднання виконавчих проваджень, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №29353983 від 03/10/2011.

В судовому засіданні скаржник та її представник підтримали скаргу з підстав, що в ній зазначена.

В судовому засіданні державний виконавець заперечив скаргу з тих підстав, що представник боржника ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження і йому було відомо про всі дії у виконавчому провадженні, інформація про повідомлення від 2011 року підприємством зв?язку не зберігаються, але у державного виконавця є платіжні документи підприємства зв?язку про те, що в 2011 та 2013 роках державною виконавчою службою направлено повідомлення скаржнику у відповідному виконавчому провадженні; автомобіль було арештовано та передано на зберігання боржнику.

03/10/2011 видано виконавчий лист Івано-Франківського міського суду про стягнення солідарно з скаржника та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» 866929,27 гривень заборгованості за кредитним договором від 31/10/2007.

03/10/2011 складено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-1951 від 19/09/2011.

20/11/2018 ухвалено постанову про поновлення виконавчих дій за виконавчим листом №2-1951 від 19/09/2011.

25/09/2017 ухвалено постанову про арешт та опис автомобіля «Ніссан Тііда» 2008 року випуску, чорного кольору ДНЗ: НОМЕР_1 та вказано на номер кузова. При проведенні виконавчої дії присутній ОСОБА_6 .

25/09/2017 державний виконавець склав вимогу, відповідно до змісту якої автомобіль «Ніссан Тііда» 2008 року випуску, чорного кольору ДНЗ: НОМЕР_1 затримано працівниками поліції за постановою державного виконавця про розшук майна.

Відповідно до копії платіжних документів підприємства зв?язку 13/12/2011 та 06/09/2013 державною виконавчою службою було направлено повідомлення скаржнику рекомендованою кореспонденцією.

19/04/2011 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Галицького районного нотаріального округу Чіпко Н.З. відкрито виконавче провадження на домоволодіння в с. Угринів, що належить скаржниці та земельну ділянку, що належить ОСОБА_5 .

26/12/2018 адвокат Розганюк Т.Є., в якості представника скаржниці ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження.

20/11/2018 у виконавчому провадженні змінено сторону з ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на ОСОБА_7

Таким чином скаржниці було відомо про її боргові зобов?язання, які вона самостійно і добровільно не виконала. При цьому скаржниці було відомо про триваюче виконавче провадження щодо неї, оскільки державним виконавцем доведено, що скаржницю неодноразово повідомлялось про вчинення виконавчих дій у відповідному виконавчому провадженні. Тому негативні наслідки не здійснення скаржницею її прав, уникнення нею від виконання її обов?язків повністю покладаються на скаржницю.

Крім цього в судовому засіданні державний виконавець надав перед судом пояснення про те, що підприємство зв?язку не зберігає інформацію про поштові відправлення за період, що вказаний в скарзі. Однак саме скаржниця не виконувала її обов?язки у виконавчому провадженні в період до 2013 року, не зверталась до державного виконавця з приводу її повідомлення про виконавчі дії, тільки в 2018 році обрала собі представника і тільки в 2019 році подала скаргу на дії виконавця за 2011 рік. Таким чином негативні наслідки від не виконання скаржницею її прав і обов?язків в цій частині також покладаються повністю на скаржницю.

В п. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із загальних засад правосуддя є обов`язковість виконання судових рішень.

В ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» в якості загальної засади виконавчого провадженняпроголошено обов`язковості виконання рішень.

Так скаржник яка є боржником за виконавчим документом не забезпечила добровільного виконання положень виконавчого документа, не забезпечила вона цього і в розумні строки примусового виконання виконавчого документа.

При цьому не є справедливим зняття арешту з майна боржника за умов не виконання боржником її зобов?язань щодо її кредиторів.

Крім цього в ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що виконавець вправі накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 8 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Так, перед судом не доведено, що боржник сумлінно, своєчасно та в повному обсязі виконала її обов?язки, про які вказано у виконавчому документі.

В п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Обов?язковість участь понятих при здійсненні встановлених законом виконавчих дій встановлено, однак ним не встановлено обов?язковості анулювання виконавчої дії, проведеної без участі понятого.

Відповідно до п. 3 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» понятий засвідчує факт, зміст і результати виконавчих дій, під час провадження яких він був присутній.

Отже відсутність понятих під час вчинення відповідної дії не забезпечує лише встановлення об?єктивних якісних характеристик речі за результатом відповідної виконавчої дії.

Однак стосовно якісних характеристик речі в скарзі не вказано на будь-які аргументи скаржниці.

Разом з цим в п. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до п. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Транспортні засоби як рухоме майно підлягають державній реєстрації, тому арешт відповідного майна відповідно до п. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» може бути здійснений без його опису.

При цьому опис майна не є дією, індивідуальним правовим актом (рішенням) державного виконавця, що самостійно породжує будь-які правові наслідки, а тому не підлягає оскарженню.

Відповідно до п. 2 ст. ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Отже накладення арешту на майно боржника є обов?язком державного виконавця.

Таким чином неправомірність відповідних виконавчих дій перед судом не доведена.

Відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Відповідно до п. 10 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 02.04.2012 10. після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Таким чином законом надано право державному виконавцеві на розшук майна боржника або проведення перевірки його майнового стану в період зупинення виконавчого провадження. Після виявлення майна виконавець зобов?язаний здійснити його арешт.

Отже і в цій частині скаржницею та її представником не доведено незаконності дій державного виконавця, а надані ними пояснення в скарзі та у судовому засіданні суперечать правовому регулюванню зазначених відносин.

Відповідно до п. 16 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 02.04.2012 у разі виявлення в діях державного виконавця порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом, начальник відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, виносить постанову про зняття арешту з майна, в якій обов`язково зазначається висновок з урахуванням вимог Закону щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, що призвели до порушення порядку накладення арешту, вирішується питання про скасування постанови про арешт майна боржника, під час винесення якої порушено порядок накладення арешту, визначається які дії необхідно вчинити державному виконавцю щодо усунення виявлених порушень.

Таким чином компетенція на виявлення в діях державного виконавця порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом належить начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Отже для випадку встановлення порушення порядку накладення арешту для зняття відповідного арешту законодавством передбачено спеціальний порядок встановлення порушення відповідного порядку.

При цьому законодавством в імперативній формі не передбачено скасування арешту майна боржника в якості обов?язкового наслідку порушення порядку його накладення.

Безпідставне скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про зняття обтяжень з майна боржника призвело б до уникнення боржником негативних наслідків у невиконанні її обов?язків, що передбачені судовим рішенням і положеннями закону.

Так само здійснення державний виконавцем виконавчих дій в окремому виконавчому провадженні за умови існування зведеного виконавчого провадження може впливати на права кредиторів у зведеному виконавчому провадженні, але не порушує прав боржника, який зобов?язаний здійснити виконання за усіма існуючими вимогами щодо нього, за усіма прийнятими на себе зобов?язаннями.

Крім цього відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» може мати місце ситуація, при якій одні виконавчі провадження здійснюються державними виконавцями, а інші приватними виконавцями.

Здійснення виконавчих дій поза межами зведеного виконавчого провадження не анулює виконавчі дії, не свідчить про незаконність виконавчого провадження.

В ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено заборону зловживати правами, що передбачені Конвенцією.

Сплив значного строку з часу відкриття виконавчого провадження та доведення державним виконавцем тієї обставини, що у 2011 та 2013 роках скаржниці направлялись повідомлення про виконавчі дії, неможливості на даний час встановити обставини, які підтверджуються інформацією підприємства зв?язку, що не підлягає зберіганню у строк восьми років свідчить про те, що скарга використана для зловживання скаржницею відповідним правом, подана з метою звільнення з під арешту її майна задля уникнення цивільної відповідальності.

Таким чином відсутні правові підстави для визнання дій державного виконавця щодо опису та арешту майна незаконними, скасуванні постанови про опис та арешт майна від 12/04/2018 у виконавчому провадженні №29353983, визнання незаконною бездіяльності державного виконавця Валовіна О.В. щодо не надіслання копії постанови про відкриття виконавчого провадження №29353983 від 03/10/2011, не проведення перевірки наявності інших виконавчих проваджень, не ухваленні постанови про об?єднання виконавчих проваджень, скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження №29353983 від 03/10/2011.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

постановив:

в задоволенні скарги відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя Бородовський С.О.