Справа № 473/1676/19
РІШЕННЯ

іменем України

"07" травня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді:

- ѕ часток житлового будинку АДРЕСА_3 . Інша ј частка цього майна належить ОСОБА_2 ;

- земельної ділянки площею 0,0998 га., розташованої за цією ж адресою, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Ділянка зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

ОСОБА_1 , прийнявши спадщину, звернулася до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори з метою її належного оформлення. Проте нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадкових прав на частку земельної ділянки у зв`язку з невизначеністю часток співвласників у спірному майні та невідповідністю правовстановлюючого документа вимогам закону (невизначеністю у правовстановлюючому документі часток співвласників ділянки, яка повинна належати співвласникам на праві спільної часткової власності).

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 просила в судовому порядку визначити, що частка ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0998 га., призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідає частці останнього в житловому будинку АДРЕСА_2 та становить 3/4 часток цього майна, а також визнати за нею право власності на 3/4 часток спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явилися, проте останній надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, проте надіслала на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін та представника позивача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст.ст. 200, 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді:

- ѕ часток житлового будинку АДРЕСА_2 . Інша ј частка цього майна належить ОСОБА_2 ;

- земельної ділянки площею 0,0998 га., розташованої за цією ж адресою, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Ділянка зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

ОСОБА_1 , прийнявши спадщину, звернулася до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори з метою її належного оформлення. Проте нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадкових прав на частку земельної ділянки у зв`язку з невизначеністю часток співвласників у спірному майні та невідповідністю правовстановлюючого документа вимогам закону (невизначеністю у правовстановлюючому документі часток співвласників ділянки, яка повинна належати співвласникам на праві спільної часткової власності).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом.

У спільній сумісній власності перебувають, зокрема, земельні ділянки співвласників жилого будинку (ч. 1, п. в ч. 2 ст. 89 ЗК України).

Таким чином, суд не приймає до уваги висновок нотаріуса про невідповідність правовстановлюючого документа (Державного акту на право власності на земельну ділянку) вимогам закону, а саме те, що спірна ділянка повинна належати її співвласникам на праві спільної часткової, а не сумісної власності, оскільки такий висновок не узгоджується з положеннями п. в ч. 2 ст. 89 ЗК України.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Водночас, зі змісту ч. 4 ст. 120 ЗК України, п.п. ґ п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що в разі, якщо житловий будинок, будівля, споруда належить на праві власності кільком особам, право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будинку, будівлі, споруди.

За встановлених обставин, частка ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0998 га., призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, співвідноситься з його часткою в праві власності на будинок, для обслуговування якого вона надавалася, тобто, складає 3/4 часток цього майна.

Водночас, згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України).

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом (ст. 1225 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли 3/4 часток земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0998 га., призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори.

Інших спадкоємців, що прийняли спадщину або мають право на її обов`язкову частку, судом не виявлено.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з відсутності у позивача можливості оформити своє право на спадщину через органи нотаріату, а тому суд вважає, що її право підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на 3/4 часток спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Миколаївської області, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , площею 0,0998 га., призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий НОМЕР_1 , становить 3/4 часток цього майна.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 3/4 часток земельної ділянки по АДРЕСА_2 , площею 0,0998 га., призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв