Справа № 308/2657/19
24 вересня 2019 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря судових засідань Торчинович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шаранич Сергій Сергійович, до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав,
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 24 веренся 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 30 вересня 2019 року.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шаранич Сергій Сергійович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав, за якою просить суд ухвалити рішення, відповідно якого позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 вересня 2009 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований у відділі актів громадянського стану, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюбні відносини, між позивачем та відповідачем фактично припинилися і вони перестали проживати однією сім`єю. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, пов`язаних з вихованням дитини, що проявляється у наступному: всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Для нормального розвитку дитині потрібні зайняття в гуртках, тренувальна-оздоровчих секціях, дошкільних навчальних закладах, однак відповідач жодним чином не сприяє цьому. Всі умови для належного розвитку дитини, позивач створює самостійно. Відповідач, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Останній фактично самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків. Відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.03.2019 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 20.05.2019 на 14 год. 30 хв., яке в останнє відкладено на 07.08.2019.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.08.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 24.09.2019 на 09 год. 30 хв.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Подала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути справу на основі наявних матеріалів справи, зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник позивача - адвокат Шаранич С.С. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Подав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути справу на основі наявних матеріалів справи, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Таким чином, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки позивач не заперечує щодо такого розгляду справи.
Представник третьої особи Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування.
Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.09.2009 року, про що виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатській області було складено відповідний актовий запис № 109 .
Після розірвання шлюбу, неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилася проживати разом зі своєї матір`ю ОСОБА_1 , та знаходиться на повному її утриманні.
Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини за нормами ст.141,150,157 СК України, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутових умов життя та матеріального становища відповідача.
Право звернення до суду з даним позовом та правові наслідки позбавлення батьківських прав врегульовані нормами ст.165-166 СК України.
Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18.01.2011, актовий запис за № 203/2011.
Згідно з висновком Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про доцільність позбавлення батьківських права від 13.11.2018 № 555/34-34 є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки батько, відповідач по справі, не піклується про дитину, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, проживає в іншому місці, не забезпечує дитини матеріально, не цікавиться здоров`ям дитини.
З долучених письмових пояснень класного керівника УС ЗОШ І ст. №1 2-Б класу ОСОБА_5 , остання вказує на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , охайна, доглянута, вихована, неконфліктна, проживає разом з мамою ОСОБА_1 , що також підтверджено наданими суду та долученими до матеріалів справи довідками про реєстрацію місця проживання за відомостями відділу реєстрації місця проживання. Вказані твердження знайшли відображення також і у змісті наданої суду характеристиці учениці 2-Б класу УС ЗОШ І ст. №1 з поглибленим вивченням англійської мови ОСОБА_3 .
У відповідності до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а батьки в свою чергу несуть відповідальність для створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини
У відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі п. 6 частини першої статті 3 ЦК, а саме справедливості, добросовісності та розумності, статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 року), з урахуванням вище викладеного та виходячи з інтересів дитини, суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також відсутність з боку відповідача піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, відсутність спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її морального самоусвідомлення, не виявленні інтересу до її внутрішнього світу, не здійснення медичного догляду та підготовки дитини до самостійного життя.
Отже, суд знаходить зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідченнями ухилення відповідача як батька від виховання дитини та її винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками, доводи позивача відповідачем не спростовані.
Судом також не встановлено, що відповідачу чинили перешкоди у виконанні належним чином своїх батьківських обов`язків.
Враховуючи наведене, суд знаходить, що позовна вимога в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованою і підставною до задоволення відповідно до правил п. 2 частини першої статті 164 СК.
При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.
За таких обставин, проаналізувавши фактичні взаємини сторін та ставлення відповідача до своєї малолітньої дитини, враховуючи факт доведеності позивачем винної поведінки відповідача щодо свідомого нехтування своїми обов`язками з приводу виховання дитини, що також стверджується правовою позицією, яка висвітлена у висновку органу опіки та піклування, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання, що відповідача ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3 .
За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач жодних доказів на спростування доводів позивача не надав та у судове засідання для розгляду справи по суті не з`явився, що, на думку суду, свідчить про його байдуже ставлення до дитини.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору, понесені нею та документально підтверджені при зверненні до суду з даним позовом, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України, в сумі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 12,13, 78-80, 141,200, 223, 258 268 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шаранич Сергій Сергійович, до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав, щодо його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн.(сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Шаранич Сергій Сергійович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗР №21/1047 від 06.11.2015, адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В. Фазикош