Справа №200/3220/19
Провадження № 2/200/2379/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«28» травня 2019 року. Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська в складі: головуючого судді - Томаш В.І., при секретарі - Кубрак К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання» в якому посилаються на те, що вона та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позову зазначає, що відповідач є її сином, однак починаючи більш ніж 1 рік ОСОБА_2 фактично не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , тобто за місцем своєї реєстрації, у квартирі відсутні його особисті речі, зав`язків із сім`єю не підтримує, про його місце фактичного перебування позивачу не відомо. Зі вказаного часу позивач утримує квартиру самостійно, сплачує комунальні послуги, а ОСОБА_2 не несе жодних витрат, що створює значний матеріальний тягар для позивача.

У судове засідання позивач не з`явилась, однак надала до суду письмову заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явився, але надав письмову заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної (часткової) власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та свідоцтвом на житло від 17.01.2014 р.

У довідці про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 15 лютого 2019 року, вказано, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Крім того, у акті про не проживання особи за місцем реєстрації від 27 лютого 2019 року вказано, що ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , але більше року за місце реєстрації не проживає, що засвідчено підписами мешканців: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до п. 39 постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач більше року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , тобто за місцем своєї реєстрації, у квартирі відсутні його особисті речі, зв`язків із сім`єю не підтримує, про його місце фактичного перебування позивачам не відомо.

Згідно ст. 391 ЦК України, позивач як власник вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні Його права володіння, користування та розпорядження своєю власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, створює позивачам перешкоди у володінні та розпорядженні спільним майном.

Відповідно до Конституції України та ст. 221 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений нього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України тает. 150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 роз`яснив наступне: «Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить віл вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.71,72,116,156ЖК Української PCP, ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилам приміщенням: про визнання особи безвісно відсутньою: про оголошення фізичної особи померлою».

ВСУ зазначив: «Власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрацію (ВСУ від 16.11.2016 року №6-709цс16).

Відповідно до п. З Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.20Іброку №207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради).

Відповідно до п. 26 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положень ст.ст.16, 391, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачами надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік відсутній за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим приміщенням не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст. 71 ЖК України не встановлено, реєстрація відповідача у квартирі позивачів створює останнім перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їм майном, у зв`язку з чим вказане порушене право позивачів підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Крім того, в силу вимог ст.ст. 15, 141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь позивачів судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 15, 76, 81, 141, 259,260-263, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання» - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя

Бабушкінського районного

Суду м. Дніпропетровська В.І. Томаш