Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Семиволос І.М.,

за участю представника

позивача адвоката Костишина В.М.,

представника відповідача

адвоката Харченко О.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в рахунок відшкодування повної вартості втраченого майна, 3% річних та інфляційних втрат, -

в с т а н о в и в :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» звернувся в Придніпровський районний суд м. Черкаси із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 140862 грн. 28 коп. відшкодування повної вартості втраченого майна, 23845 грн. - 3 % річних, 206250 грн. 71 коп. - інфляційних втрат, а також 5564 грн. 70 коп. сплаченого судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ухвалою суду від 16 січня 2019 року прийнято, відкрито провадження по даній справі і призначено її до судового розгляду у відкритому засіданні за правилами загального позовного провадження. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували.

08 лютого 2019 року від директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачеві ОСОБА_1 , а саме: нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 523,80 м2 за реєстраційним номером 01 та заборонити вчиняти дії щодо відчуження (продажу, міни, дарування, передачі в іпотеку і т.п.) ОСОБА_1 вищевказаного нерухомого майна.

Ухвалою суду від 12 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В. СЕРВІС» про забезпечення позову. Вказана ухвала суду набрала законної сили.

Крім того, 04 березня 2019 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Биченком І.Я. подано заяву про закриття провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що заявлений позов обґрунтований позивачем невиконанням з боку відповідача договірних зобов`язань щодо відшкодування вартості втраченого орендованого майна, які витікають із ряду договорів оренди обладнання від 29 березня 2006 року, 07 квітня 2006 року, 27 квітня 2006 року, 05 лютого 2007 року, 27 лютого 2007 року та 17 грудня 2007 року. Вищевказані договори оренди були укладені між ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС», як орендодавцем, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , як орендарем. Тому, із урахуванням суб`єктного складу сторін цих договорів та зобов`язань, які виникли між сторонами при їх виконанні, зазначені правочини відносяться до категорії господарських договорів (ст.ст.179, 180 ГК України).

Крім того, зазначає, що на момент укладення усіх договорів оренди обладнання, на які посилається позивач у позові, відповідач був зареєстрований у встановленому порядку як фізична особа - підприємець і саме у такому статусі (суб`єкта господарювання) виступив стороною цих правочинів.

19 вересня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності відповідачем (номер запису 4003641).

Не зважаючи на те, що станом на момент звернення позивача до суду із позовом, відповідач уже не був зареєстрований як суб`єкт господарської діяльності (ФОП), даний спір підпадає під юрисдикцію господарського суду, а не загального суду, а тому провадження у даній справі має бути закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В підготовчому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» - адвокат Костишин В.М. зазначив, що Верховним Судом неодноразово наголошувалось на тому, що після припинення фізичною особою підприємницької діяльності (ФОП) її права і обов?язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. Крім того, звернув увагу на те, що на момент подачі даного позову ОСОБА_1 уже не мав статусу суб?єкта господарської діяльності (ФОП), а тому правила підсудності позивачем не порушені.

В підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Харченко О.М. підтримав заявлене клопотання про закриття провадження у справі та зазначив, що вказана справа не підсудна загальним судам, а тому просив закрити провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про закриття провадження підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в підготовчому засіданні, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідачем не виконано свої договірні зобов?язання щодо відшкодування вартості втраченого орендованого майна, які витікають із ряду договорів оренди обладнання від 29 березня 2006 року, 07 квітня 2006 року, 27 квітня 2006 року, 05 лютого 2007 року, 27 лютого 2007 року та 17 грудня 2007 року.

Вищезазначені договори оренди були укладені між ТОВ «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС», як орендодавцем, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , як орендарем. На момент укладення усіх договорів оренди обладнання, на які посилається позивач у позові, відповідач був зареєстрований у встановленому порядку як фізична особа - підприємець і саме у такому статусі (суб`єкта господарювання) виступив стороною цих правочинів.

Таким чином, з урахуванням суб`єктного складу сторін цих договорів та зобов`язань, які виникли між сторонами при їх виконанні, зазначені правочини відносяться до категорії господарських договорів (ст.ст.179, 180 ГК України).

За приписами частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтями 4 та 5 ГПК України передбачено право особи на звернення до господарського суду та способи судового захисту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Судом також встановлено, що 19 вересня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності відповідачем (номер запису 4003641).

Фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (частина восьма статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

У разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Фізична особа, яка мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратила його, до 15 грудня 2017 року не могла бути стороною у господарському процесі, якщо для цього не було визначених ГПК України підстав. З часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи спори за її участю, зокрема пов`язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася нею раніше, слід було розглядати за правилами цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було відкрите у господарському суді до настання таких обставин. У разі припинення провадження у господарській справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, спори за участю фізичної особи, яка припинила підприємницьку діяльність, мали розглядатися за правилами цивільного судочинства.

З 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі.

Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року (справа № 338/180/17), яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, на думку суду, даний спір виникає у зв`язку із здійсненням суб?єктами господарської діяльності і підлягає вирішенню не в порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції господарських судів.

Слід зазначити, що доводи представника позивача про те, що на момент звернення до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 уже не мав статусу суб?єкта господарської діяльності (ФОП), що, як на його думку, дає підстави для розгляду вказаної справи саме в порядку цивільного судочинства, - є безпідставними, оскільки з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету(ч. 2 ст. 255 ЦПК України).

Як визначено ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Таким чином, провадження по даній цивільній справі підлягає до закриття у зв?язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Також необхідно роз?яснити позивачеві, що дана справа віднесена до розгляду господарським судом, відповідно до положень ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 20 ГПК України, ст.ст. 4, 19, 198, 200, 255, 256, 259, 263, 353 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.Й.В.-СЕРВІС» (код 33357798, м. Тернопіль, вул. Текстильна, 40-А) до ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів в рахунок відшкодування повної вартості втраченого майна, 3% річних та інфляційних втрат, - закрити провадженням.

Дана справа віднесена до розгляду судом господарської юрисдикції.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 30 травня 2019 року.

Головуючий: С. М. Позарецька