Провадження №4-с/760/47/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року Соломянський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді-Букіної О.М.

при секретарі Кривулько С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця та посадових осіб Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою в якій просить суд:

-визнати незаконною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області;

-скасувати арешт всього нерухомого майна, належного ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1), накладеного на підставі Постанови про накладення арешту нерухомого майна від 13.09.2012 року ВДВС Керченського МУЮ АРК.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що рішенням Керченського міського суду АР Крим від 21.03.2012 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 147456,46 грн.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 20.06.2012 судом задоволено частково апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк», рішення Керченського міського суду АР Крим від 21.03.2012 частково скасовано та стягнуто з ОСОБА_1 пеню в сумі 25 622.29 грн. та в решті рішення Керченського міського суду АР Крим від 21.03.2012 залишено без змін. На підставі даного рішення суду було видано два виконавчих листи.

Зазначає, що відповідно до листа Департаменту державної виконавчої служби № П-29768/20.4 від 29.12.2017, останній повідомив, що у відділі державної виконавчої служби Керченського міського управління юстиції АР Крим значаться зареєстрованими виконавчі провадження з примусового виконання двох виконавчих листів Керченського міського суду від 26.09.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» коштів у сумі 173078,75 грн. та 1820 грн. Стан виконавчих проваджень - «Закінчено» у зв'язку із направленням виконавчих документів для подальшого виконання до Київського відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції.

Вказує, що в Автоматизованій системі виконавчого провадження міститься інформація, що Київським відділом державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції по вказаним виконавчим документам 16.09.2013 відмовлено у відкритті виконавчих проваджень з примусового виконання двох виконавчих листів Керченського міського суду від 26.09.2012.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №110590273 від 15.01.2018 за реєстраційним номером обтяження № 12989190 зареєстровано 13.09.2012 обтяження всього нерухомого майна, належного ОСОБА_1, на підставі постанови про накладення арешту нерухомого майна, б/я, 13.09.2012 , ВДВС Керченського МУЮ АРК, державний виконавець Савоткіна Д.С.

Вважає, що у звязку з тим, що станом на 22.10.2018 виконавчі листи від 26.09.2012 стягувачем так і не були пред'явлені до виконання, а тому строк на пред'явлення виконавчих листів сплинув за строком давності.

Вказує, що представником ОСОБА_1 було подано відповідну заяву від 24.01.2018 до Державного департаменту виконавчої служби з вимогою про зняття арешту на підставі ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», однак відповідно до листа № 487/2757-33-18/20.4.2 від 01.03.2018 Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надало чіткої відповіді про зняття арешту чи відмову, а рекомендувало звернутись до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Так, представник ОСОБА_1 звернулась з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.07.2018 було відмовлено у відкритті провадження, оскільки вимоги не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

В подальшому адвокат Фадєєва Н.І. 10.09.2018 звернулась до управління ДВС ГТУЮ у Херсонській області з вимогою зняти арешт з нерухомого майна належного на праві власності ОСОБА_1 НОМЕР_2 .

Відповідно до листа № 7230/02.4-14 від 18.09.2018 Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області повідомило, що виконавчі провадження, які перебували на території АР Крим, в тому числі відносно боржника ОСОБА_1, до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області не передавались, а також на виконанні у відділі не перебували.

Вважає, що у звязку з накладенням арешту на майно ОСОБА_1 порушується право розпоряджатися нерухомим майном.

Враховуючи вищевикладене просить скаргу задовольнити.

08.11.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 12.11.2018 скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

17.12.2018 представником заявника подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 20.12.2018 справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

27.02.2019 Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області було подано відзив на скаргу. Вважає, що скаржником не надано доказів незаконності посадових осіб Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, а тому підстав для задоволення поданої скарги немає.

Ухвалою суду від 07.03.2019 задоволено заяву клопотання державного виконавця про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Скаржник та її представник в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

В судове засідання представник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України зазначає, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, рішенням Керченського міського суду АР Крим від 21.03.2012 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 147456,46 грн.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 20.06.2012 судом задоволено частково апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк», рішення Керченського міського суду АР Крим від 21.03.2012 частково скасовано та стягнуто з ОСОБА_1 пеню в сумі 25 622.29 грн. та в решті рішення Керченського міського суду АР Крим від 21.03.2012 залишено без змін. На підставі даного рішення суду було видано два виконавчих листи.

Як вбачається з матеріалів справи, листом Міністерства юстиції України від 29.12.2017 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що у відділі державної виконавчої служби Керченського міського управління юстиції АР Крим значаться зареєстрованими виконавчі провадження з примусового виконання двох виконавчих листів Керченського міського суду від 26.09.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» коштів у сумі 173078,75 грн. та 1820 грн. Стан виконавчих проваджень - «Закінчено» у зв'язку із направленням виконавчих документів для подальшого виконання до Київського відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції.

Крім того, в Автоматизованій системі виконавчого провадження міститься інформація, що Київським відділом державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції по вказаним виконавчим документам 16.09.2013 відмовлено у відкритті виконавчих проваджень з примусового виконання двох виконавчих листів Керченського міського суду від 26.09.2012.

Як вбачається з відзиву суб"єкта оскарження, на виконанні у ВДВС Керченського міського управління юстиції АР Крим є виконавчі провадження: ВП 34214641 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5/2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 123286,99 грн., стан виконавчого провадження «відкрито; ВП № 35224488 з примусового виконання виконавчого листа №2/0108/3267/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 173078,75 грн., стан виконавчого провадження «закінчено»; ВП № 35224511 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5/2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 1820 грн., стан виконавчого провадження «закінчено».

Отже, ВП № 35224488 та ВП № 35224511 закінчені, у відповідності до п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 606- XIV від 1999 року, який діяв на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження)направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону 606- XIV від 1999 року, який діяв на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Разом з тим, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 110590273 від 15.01.2018 за реєстраційним номером обтяження № 12989190 зареєстровано 13.09.2012 обтяження всього нерухомого майна, належного ОСОБА_1, на підставі постанови про накладення арешту нерухомого майна, б/я, 13.09.2012, ВДВС Керченського МУЮ АРК, державний виконавець Савоткіна Д.С.

Однак, у державного виконавця ВДВС Керченського міського управління юстиції АР Крим на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 35224488 та ВП № 35224511 , відсутні правові підстави для винесення постанови про зняття арешту з майна, у відповідності до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону 606- XIV від 1999 року).

Підстави для відкриття виконавчого провадження, його відновлення, заміну сторони виконавчого провадження у разі правонаступництва, а також проведення інших дій та винесення процесуальних документів у виконавчому провадженні, визначені Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

Крім того, як вбачається з відзиву на скаргу, на виконанні у ВДВС Київського управління юстиції АР Крим є виконавчі провадження: ВП № 39940492 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5/2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 173078,75 грн., стан виконавчого провадження «відмовлено»; ВП № 39940512 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5/2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 1820 грн., стан виконаного провадження «відмовлено».

До того ж, листом Міністерства юстиції України від 29.12.2017 ОСОБА_1 повідомлено, що виконавчі провадження органів державної виконавчої служби АР Крим на паперових носіях, залишились перебувати у відповідних територіальних органах державної виконавчої служби Автономної Республіки Крим. Крім того, роз'яснено, що для вирішення питання припинення заходів примусового виконання, застосованих за звідними виконавчими провадженнями органами державної виконавчої служби Автономної Республіки Крим відносно ОСОБА_1 можливо вирішити у відповідності до вимог до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Разом з тим, згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконання рішень щодо боржників, які знаходяться на території, яка відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є тимчасово окупованою територією України, здійснюється відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, виконавчі провадження, які перебували на території АР Крим до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області не передавались, а також на виконанні у відділі не перебувають.

За вказаних вище обставин , суд вважає, що підстави для задоволення скарги,відсутні.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що подана скарга є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Разом з тим, суд звертає увагу заявника на наступне.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_1 як сторона виконавчого провадження, звернулася до суду в порядку оскарження дій державного виконавця та посадових осіб Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області пов'язаних з виконання рішення Керченського міського суду, яке було постановлено в порядку цивільного судочинства.

Стаття 19 ЦПК України передбачає розгляд судами в порядку цивільного судочинства справ, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Крім того, відповідно до п. 1 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції від 18.03.2004) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.

Наведе свідчить про те, що ОСОБА_1 не позбавлена права на звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту у загальному порядку.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця та посадових осіб Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.М. Букіна