Справа № 626/606/18
Провадження № 2/626/26/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2019 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої судді Рибальченко І.Г.

за участі секретаря Скачко Т.А.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29 березня 2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням суду з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої грошової суми щомісячно на 1/4 частки від доходів відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що відповідно до ухвали Красноградського районного суду Харківської області від 05.12.2012 року вони з відповідачем погодили розмір аліментів на утримання їх сина ОСОБА_4 у розмірі 700 грн. на місяць, до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів було збільшено за рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 22.03.2018 року до 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач ОСОБА_1 бажає змінити спосіб стягнення аліменти з твердої грошової суми до частки доходу, оскільки їй належить право вибору способу стягнення аліментів у частці від доходів чи у твердій грошовій сумі, і не ставиться у залежність від офіційного працевлаштування, отримання постійного чи мінливого доходу платника аліментів. При вирішенні спору просить врахувати матеріальне сташновище дититини, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, а також наявність у ОСОБА_2 об'єктів нерухомого майна.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув. До проведення судового розгляду подав відзив, в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що при винесенні рішення Красноградського районного суду від 22.03.2018 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 були враховані всі істотні обставини та з цього часу нічого не змінилось. Відтак її вимоги не підлягають задоволення. Слухання справи просив проводити без нього з врахуванням поданих заперечень та додатків.

Суд, вислухавши позивача, його представника, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 05.12.2012 року було затверджено мирову угоду, відповідно до якої сторони погодили, що ОСОБА_2 повинен сплачувати аліменти ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 700 грн. щомісяця, до повноліття дитини.

Рішенням Красноградського районного суду Харківвської області від 22.03.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задовлено частково та збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 з 700 грн. до 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 02.07.2018 року рішення Красноградського районного суду Харківської області від 22.03.2018 року змінено, збільшено розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 з 700 грн. до 1000 грн. щомісячно, починаючи з 02.07.2018 року і до повноліття дитини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

При зверненні до суду 29.03.2018 року ОСОБА_1 спиралась на : матеріальне становище дитини; відсутність у платника аліментів утриманців; наявність у ОСОБА_2 трьох об'єктів нерухомого майна. Про те, вказані підстави були дослідженні при винесенні рішення Красноградським районним судом 22.03.2018 року та їм було надано належну оцінку.

З часу винесення Красноградським районним судом Харківської області 22.03.2018 року рішення про збільшення розміру аліментів, що було змінено постановою Апеляційного суду Харківської області від 02.07.2018 і збільшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2, у сумі 1000 грн щомісячно, до повторного звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, 29.03.2018 року, не змінилися жодні обставини, які б стали підставою збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми до частки доходу платника аліментів і у тому розмірі, який запропонований позивачем.

Згідно положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч.6 ст.81 ЦПК України вказано, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначено в ч.ч.3-5 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Усупереч зазначеного, позивач не довела обставини, передбачені статтею 192 СК України, - зміну майнового чи сімейного стану її та дитини, погіршення стану здоров'я дитини після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі і шляхом зміни способу їх стягнення.

Враховуючи зазначене , у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81ЦПК України, ст.ст.182-183,192 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г. Рибальченко