Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 761/15902/14-ц

провадження № 61-38977св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва

від 11 червня 2018 року у складі судді Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду із позовом до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 14 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кошти у розмірі 292 288,94 доларів США зі сплатою 13,89 % річних на придбання цінних паперів строком з 14 березня 2008 року по 11 березня 2033 року.

14 березня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язалася відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином, у зв`язку з чим, станом на 08 квітня 2014 року у неї виникла заборгованість, яка у загальному розмірі складається із суми заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків у розмірі

439 388,32 доларів США та 395 879,55 грн штрафних санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 14 березня 2008 року у розмірі 439 388,32 доларів США, з яких: 290 953,21 доларів США - заборгованість за кредитом, 148 435,11 доларів США - заборгованість за відсотками, та 395 879,55 грн, з яких 162 253 грн - пеня за прострочення строків виконання зобов`язань та 233 626,55 грн - штраф за порушення умов договору. Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня

2018 року заяву представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали для звернення до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, та зазначення поважних підстав для поновлення строку.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що 31 травня 2018 року на виконання вимог ухвали Апеляційного суду м. Києва від 23 травня

2018 року представник заявника звернувся до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що за новим ЦПК України заочне рішення може бути оскаржене протягом 30 днів. За пунктом 13 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, строк на апеляційне оскарження рішення суду обчислюється відповідно до вимог ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду, тому суд апеляційної інстанції визнав вказані підстави неповажними та відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року до Верховного Суду,

ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_2

У жовтні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року справу за позовом

ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскільки ухвалу про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення постановлено за правилами ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року, а можливість оскарження заочного рішення пов`язують з моментом винесення саме такої ухвали, то заочне рішення може бути оскаржене протягом 30 днів, про що також зазначено в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва

від 10 квітня 2018 року. Апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У справі, що переглядається, установлено, що 24 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва ухвалив заочне рішення у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року заяву представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року залишено без задоволення.

Копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня

2018 року ОСОБА_2 отримала 12 квітня 2018 року (а. с. 121).

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду першої інстанції,

07 травня 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали для звернення до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказавши поважні підстави для поновлення строку.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суд з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Підстави відмови у відкритті апеляційного провадження визначені у статті 358 ЦПК України.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Частиною четвертою статті 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Зазначений порядок є спеціальним і представляє окрему стадію судового процесу, дотримання якої для відповідача є обов`язковим.

Апеляційний суд на зазначені вимоги процесуального закону уваги не звернув, не врахував, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року заяву представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року залишено без задоволення, а тому згідно з положеннями частини четвертої статті 287 ЦПК України строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Оскільки ухвала про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення була постановлена 10 квітня 2018 року, копію вказаної ухвали ОСОБА_2 отримала 12 квітня 2018 року, а 07 травня 2018 року представник відповідача подав апеляційну скаргу на заочне рішення, заявник не пропустив строк на апеляційне оскарження, визначений частиною першою статті 354 ЦПК України.

Отже, відмовляючи у відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що строк на апеляційне оскарження рішення суду обчислюється відповідно до вимог ЦПК України 2004 року.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалена з порушення норм процесуального права, що в силу частини четвертої статті 406, частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2018 року скасувати, справу передати до цього суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта