Єдиний унікальний номер 235/2304/18 Номер провадження 22-ц/804/323/19
Єдиний унікальний номер 235/2304/18 Головуючий у 1 інстанції Хмельова С.М.
Номер провадження 22-ц/804/323/19 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Жданової В.С.

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу №235/2304/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» до ОСОБА_1, фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним та визнання укладеною додаткової угоди,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест»

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 року, ухвалене в місті Покровськ Донецької області,

встановив:

В травні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що між ТОВ «Бета-Агро-інвест» та ОСОБА_1 20 серпня 2007 року укладено договір оренди землі на 10 років. 13 квітня 2017 року від ОСОБА_1 надійшла заява у якій він, на думку позивача, не вмотивовано відмовляється від продовження строку дії договору. 24 червня 2017 року відповідачу було вручено повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди на новий строк. Позивач так і не отримав жодної відповіді від ОСОБА_1 та підстави за якими він відмовився від укладення з ТОВ «Бета-агро-інвест» додаткової угоди ним не відомі. В подальшому їм стало відомо, що 17 жовтня 2017 року ОСОБА_1 уклав договір з ФОП ОСОБА_2. Просили визнати недійсним договір оренди землі від 17 жовтня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 20 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бета-Агро-інвест».

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Бета-Агро-інвест» до ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, про визнання договору оренди недійсним та визнання укладеною додаткової угоди, відмовлено.

Додатковим рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року понесені ТОВ «Бета-Агро-інвест» інші судові витрати, пов'язані з розглядом цивільної справи за позовом ТОВ «Бета-Агро-інвест» до ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним та визнання укладеною додаткової угоди, а саме: витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов'язані із залученням експертів, покладено на ТОВ «Бета-Агро-інвест».

В апеляційній скарзі ТОВ «Бета-Агро-інвест» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не наведено оцінку доказів та аргументів позивача, рішення ґрунтується на хибних висновках, які не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сторони порушили вимоги Закону щодо обов'язкового укладення додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення у місячний строк і не звернув уваги на те, що дана умова стосується укладення додаткової угоди при реалізації переважного права за частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», в той час як вони посилались та доводили наявність підстав, передбачених ч.1 -5 даної статті. Обґрунтовуючи правомірність існування оспорюваного договору, суд помилково зазначив, що на цей час перемовини між сторонами скінчились, в той час як дана обставина не має правового значення для з'ясування законності договору. Суд дійшов помилкового висновку про те, що не знайшов підтвердження факт порушення переважного права позивача, оскільки вони надали всі належні докази в обґрунтування такого порушення. Також позивачу є незрозумілим висновок суду про те, що позивач вдається до маніпулювання з розміром плати за оренду землі без зазначення норми закону, яку було при цьому порушено. Суд безпідставно послався на порушення позивачем положень Наказу Міністерства Аграрної політики УААН від 18 липня 2018 року №440/71, в той час як він не стосується спірних правовідносин. Суд фактично не вирішив спір між сторонами та не надав відповідь на всі вимоги позивача та заперечення відповідача.

ФОП ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції подала відзив, в якому зазначила, що вимоги апеляційної скарги необґрунтовані з наступних підстав. Позивач ігнорує права власника земельного паю кад. НОМЕР_1 незважаючи на той факт, що ОСОБА_1 спочатку своєю заявою від 13 квітня 2017 року завчасно просив повернути йому земельний пай у зв'язку з закінченням строку дії договору оренди з орендарем ТОВ «Бета-Агро-інвест», а потім у судовому засіданні особисто зазначив мотивовані причини відмови від поновлення строку дії договору оренди від 20 серпня 2007 року, а саме через неналежне виконання позивачем договору, строк дії якого припинився закінченням строку на який його було укладено, а саме 20 серпня 2017 року, що передбачено пунктом 36 договору. Суд у судовому засіданні не знайшов підтвердження факту порушення переважного права позивача, оскільки листом від 20 жовтня 2017 року, ТОВ «Бета-Агро-інвест» повідомило ОСОБА_1 про те, що земельні ділянки по яких закінчилися договори оренди землі та по яких надійшли відмови від поновлення їх на новий строк, після збирання врожаю звільнені підприємством та повернені їх власникам. Ніякі роботи на таких земельних ділянках не проводяться. Судом також досліджено доказ, лист від 20 жовтня 2017 року, в якому позивач повідомляє ОСОБА_1 про інформування фіскальних органів щодо зменшення земель які обробляються, причини такого зменшення та коригування по сумам відрахувань, про припинення господарської діяльності на ділянці та повернення її ОСОБА_1, ретельно роз'яснено власнику про його податкові зобов'язання. Також у цьому листі чітко зазначено, що ТОВ «Бета-Агро-інвест» дає згоду на передачу в оренду земельної ділянки іншому сільськогосподарському виробнику. Оскільки земельна ділянка загальною площею 7,0964 га ріллі була повернута позивачем власнику землі ОСОБА_1, між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 на законних підставах був укладений законний договір оренди землі від 17 жовтня 2017 року про передачу в оренду земельної ділянки площею 7,0964 га, кадастровий НОМЕР_1, що розташована на території Іванівської сільської ради Покровського району Донецької області. Даний договір укладений законно, моє волевиявлення і волевиявлення власника ОСОБА_1 було вільним і відповідало внутрішні волі сторін, при цьому акти законодавства чи інтереси держави або суспільства не порушені, а отже і відсутні підстави недійсності правочину, що передбачені ч. 1 ст. 215 ЦК України. Просила апеляційну скаргу ТОВ «Бета-Агро-інвест» залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник позивача ОСОБА_3Ю підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідачі ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 до суду не з'явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, присутніх осіб, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що 20 серпня 2007 року між ТОВ «Бета-Агро-інвест» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі на 10 років. 13 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про повернення йому земельного паю загальною площею 7,0964 га ріллі на території Іванівської сільради для ведення сільськогосподарського виробництва, так як строк договору оренди землі закінчується 20 серпня 2017 року. Листом від 20 червня 2017 року ТОВ «Бета-Агро-інвест» звернулось до ОСОБА_1 з повідомленням про намір скористатись своїм переважним правом на продовження договору оренди землі. В даному листі зазначено, що підприємством передбачено збільшення орендної плати до 4% від нормативної грошової оцінки землі у 2017 році та 5% починаючи з 2018 року, що становитиме 11951,17 гривень на рік, але таке підвищення можливе тільки за умови поновлення договору на новий строк. У випадку, якщо ОСОБА_1 не має наміру поновлювати договір за жодних умов, ТОВ «Бета-Агро-інвест» просить його надати письмову відмову з зазначенням причин такої відмови. Також в листі зазначено, що якщо власник земельних ділянки не виявить бажання продовжити договір оренди, ТОВ «Бета-Агро-інвест» буде вимушене у 2017 році нарахувати орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки та за фактичний період використання земельної ділянкою, як це передбачено діючим договором, це будуть не бажані, але вимушені заходи. У випадку згоди на поновлення договору за бажанням ОСОБА_1 йому буде сплачена орендна плата за 2017 рік в повному обсязі (4% - 9560,94грн.) достроково при підписанні додаткової угоди. Лист отримано ОСОБА_1 24 червня 2017 року. 17 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір оренди спірної земельної ділянки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач висловив своє бажання продовжити договір оренди на новий строк, відповідач висловив не бажання подовжувати строк дії договору оренди землі, а також, ТОВ «Бета-Агро-інвест» після закінчення строку дії договору ТОВ «Бета-Агро-інвест» не користувалось земельною ділянкою, орендну плату не сплачувало після закінчення строку дії договору, орендодавець ОСОБА_1 продовжував наполягати на відмові від продовження дії договору оренди, договір оренди землі з ФОП ОСОБА_2 укладено вже 17 жовтня 2017 року, коли перемовини щодо продовження договору від 20 серпня 2007 року скінчились, тобто факт порушення переважного права ТОВ «Бета-Агро-інвест» на укладення договору оренди землі не знайшов свого підтвердження.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає в позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, ТОВ «Бета-Агро-інвест» посилалось на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого спірним договором та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», унаслідок чого було укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки з іншим орендарем (т.1 а.с.2-6).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як вбачається зі змісту оспорюваного договору від 17 жовтня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5, ТОВ «Бета-Агро-інвест» не є стороною зазначеного договору (т.1 а.с.67-69). Разом з тим позивач, як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Пунктами 8, 27-30, 35-39 договору оренди землі від 20 серпня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Бета-Агро-інвест», встановлено права та обов'язки орендодавця та орендаря, умови укладення, зміни, припинення і поновлення цього договору (т.1 а.с.9-12).

Підстави поновлення договору оренди землі передбачені в ч. 2-5, 6 ст. 33 Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV "Про оренду землі" (далі - Закон).

Так, перша підстава поновлення передбачена частинами 2-5 ст.33 Закону: орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Друга підстава поновлення передбачена в частині 6 ст.33 Закону - у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України, у якій законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Права наймача, встановлені статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами.

За відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення орендаря щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, передбачене статтею 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», буде порушено, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною.

Звертаючись до суду з даним позовом ТОВ «Бета-Агро-інвест» посилались на положення ст.33 Закону та фактично доводили наявність підстав для поновлення, передбачені частинами 2-5.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Судом першої інстанції було достовірно встановлено, що ТОВ «Бета-Агро-інвест» згідно з вимогами статті 33 Закону України «Про оренду землі» з метою скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди, надіслав відповідачу лист-повідомлення з пропозицією поновлення договору оренди - 20 червня 2017 року (т.1 а.с.20-22), до якого було додано проект додаткової угоди (т.1 а.с.24-25).

Листом від 13 квітня 2017 року відповідач просив повернути йому земельний пай загальною площею 7,0964 га ріллі на території Іванівської сільради для ведення сільськогосподарського виробництва, так як строк договору оренди землі закінчується 20 серпня 2017 року (т.1 а.с.19).

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги на помилковість висновку суду щодо не підтвердження факту порушення переважного права ТОВ «Бета-Агро-інвест» не відповідає обставинам справи, оскільки з наведених вище вимог Закону та фактичних обставин виходить, що умови щодо поновлення договору оренди землі, передбачені ч. 2-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» відсутні, оскільки відповідач ОСОБА_1 на пропозицію продовження договору оренди відмовився, тобто переважне право позивача не порушено.

Посилання в апеляційній скарзі на висновки, викладені в постанові Верховного суду від 18 січня 2018 року у справі №910/12017/17 необґрунтоване.

На підставі ч. 7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Згідно ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

По даній справі жодні обставини раніше рішенням суду не були встановлені.

Так само є безпідставним посилання в апеляційній скарзі на висновок, викладений в постанові Верховного суду України від 06 вересня 2017 року у справі №6-2539цс16, а саме: «За відсутності попереднього повідомлення орендаря щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, передбачене статтею 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», буде порушено, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною».

В той же час в тексті постанови Верховного суду України від 06 вересня 2017 року у справі №6-2539цс16 зазначено наступне: «За відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення орендаря щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, передбачене статтею 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», буде порушено, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною».

Отже, поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною у разі одночасного існування двох обставин - відсутність заперечень щодо поновлення договору оренди землі та відсутність попереднього повідомлення орендаря щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем.

По даній справі достовірно було встановлено, що орендодавець заперечував щодо поновлення договору оренди землі.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне посилання суду першої інстанції на Методичні рекомендації щодо оптимального співвідношення сільськогосподарських культур у сівозмінах різних ґрунтово-кліматичних зон України, не відповідають фактичним обставинам, адже як убачається зі змісту описової частини рішення, таке посилання суду не є висновком суду, а є викладенням позиції відповідача ФОП ОСОБА_2, зазначеної у відзиві на позовну заяву (т.1 а.с.63-66).

В іншій частині доводи апеляційної скарги зводяться до невірної оцінки судом першої інстанції обставин справи та доводів сторін.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 265 ЦПК України.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді:

Повний текст постанови складений 21 лютого 2019 року.

Головуючий