ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Херсон

справа № 660/213/18

провадження № 22-ц/819/333/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( суддя-доповідач)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарЗварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 нарішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області у складі судді Гончаренка О.В. від 13 липня 2018 рокуу цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» ( далі по тексту - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 10 червня 2013 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н, за умовами якої отримав кредит у розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів, банк просив стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за кредитними зобов'язаннями, яка станом на 29.01.2018 року становить 47393.56 грн. і складається із заборгованості за кредитом у розмірі 20410.98 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1852.23 грн., заборгованості зі сплати пені у розмірі 22397.32 грн., штрафу (фіксована частина) - 500.00 грн. та штрафу (процентна складова) - 2233.03 грн.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 13 липня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.06.2013 року в розмірі 43678,91 грн. та судові витрати в розмірі 1762грн.

В решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що вказана позовна заява є безпідставною, а наявна заборгованість є надуманою та не відповідає дійсності, оскільки кредитні відносини між сторонами припинені, доказом чого є лист банку від 28 квітня 2016 року за № 160428/714 про те, що картка за НОМЕР_1 та всі технічні рахунки по її використанню закриті, тобто відповідачем були повністю виконанні умови щодо погашення заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 10 червня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву № б/н, відповідно до умов якої отримав кредит у розмірі 14 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Цією заявою відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає між ним та позивачем Договір про надання банківських послуг.

Крім того, в заяві зазначено, що позичальник повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Отже підписанням Анкети-заяви позичальник приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, а відтак заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦПК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч.1 ст. 634 ЦК, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування).

Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В судове засідання суду апеляційної інстанції банк надав Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом ПАТ КБ «Приватбанк» від 06.03.2010 року № СП-2010-256 , як були чинні на час підписання між сторонами договору про н7адання банківських послуг.

Згідно п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору, зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє клієнтів про внесенні зміни шляхом використання різних каналів зв'язку.

Згідно п.2.1.1.5.5 Договору, клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотків за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Строки і порядок погашення кредиту визначені п. 2.1.1.12.4.

Згідно п.2.1.1.12.6 Договору, на боргові зобов'язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Розрахунок пені та штрафу розраховується відповідно до п.2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.6.2 Умов та Правил надання банківських послуг .

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК).

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 29.01.2018 року виникла заборгованість в сумі 47393,56 грн., яка складається з наступного:

- 20410,98 грн. - тіло кредиту;

- 1852,23 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом;

- 22397,32 грн. - нараховано пені;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 2233,03 грн. - штраф (процентна складова).

Суд відмовив банку у стягненні штрафу та нарахованої пені відповідно до п.2.1.1.12.6.1, рішення суду в цій частині сторони не оскаржують, а тому законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, відповідно до ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Враховуючи, що відповідно до 1049, 1054 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором, та зважаючи на те, що відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та нарахованих процентів не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо обґрунтованості заявлених вимог і вважає, що суд правильно стягнув заборгованість по тілу кредиту, процентам, а також пені нарахованої за 1 рік, який передував зверненню до суду, як передбачено ч.2 ст. 258 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дослідив довідку банку від 28 квітня 2016 року за № 160428/714, на яку посилається ОСОБА_5, як на підставу для відмову у задоволенні позову( а.с.54).

Зі змісту цієї довідки вбачається, що карта НОМЕР_1 та всі технічні рахунки які використовувалися для її роботи закритті.

Однак, ця довідка не містить посилання на те, що заборгованість позичальника за укладеним договором банківських послуг погашена в повному обсязі та укладений між сторонами договір є розірваним.

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що позичальником був здійснений платіж 28.04. 2016 року в розмірі 14 676,25 грн. і після цієї дати ним використовувалися кредитні кошти.

Ізвиписки по картковому рахунку ОСОБА_5 вбачається, що після 28.04.2016 року відповідач користувався платіжною картою - знімав готівку, розраховувався за товари частинами, здійснював поповнення карткового рахунку, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів.

Представник банку пояснив, що заборгованість виникла через невиконання відповідачем зобов'язань за послугою " оплата частинами", миттєва розстрочка була оформлена 28.03.2016 року через Приват24, послуга була коректно оформлена і сума надійшла на карту універсальна НОМЕР_1 і після зарахування коштів на карту відповідач її використовував, знімав кошти і здійснював витрати.

Отже доводи апелянта про те, що кредитні відносини між ним та банком було припинено 28 квітня 2016 року, спростовуються даними виписки по рахунку, яка має статус первинного документу і в якій відображено рух коштів на балансі кредитної картки відповідача, а саме: баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції).

Належними та допустимими доказами ОСОБА_5 не спростував відомості надані банком, щодо наявної у позичальника заборгованості, як і не спростував факту розірвання з банком договору банківських послуг.

Посилання на вчинення невідомими особами шахрайських дій щодо виниклої заборгованості, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ці обставини є недоведеними у встановленому законом порядку.

Доводи апелянта про те, що долучені до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг є не тими Умовами і правилами, які він підписував, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки в судове засідання суду апеляційної інстанції банк надав Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом ПАТ КБ «Приватбанк» від 06.03.2010 року № СП-2010-256 , як були чинні на час підписання між сторонами договору про надання банківських послуг, з якими позичальник був ознайомлений, а здійснений банком розрахунок заборгованості за наданими послугами відповідає цим Умовам та правилам, який відповідачем не спростований.

Розмір пені нарахований банком відповідно до укладеного договору в межах одного року, який відповідачем належними та допустимим доказами не спростований.

Отже доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення в оскарженій частині постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення в цій частині без змін.

На підставі викладеного, куруючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5залишити без задоволення, а рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 13 липня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Чорна Т.Г.

Судді Пузанова Л.В.

Склярська І.В.

Повний текст судового рішення складено 18 лютого 2019 року

Суддя Херсонського апеляційного суду Чорна Т.Г.