Житомирський апеляційний суд
Справа №275/892/17 Головуючий у 1-й інст. Данилюк О. С.
Категорія 2 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2018 року під головуванням судді Данилюк О.С.

у цивільній справі №275/892/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні надвірними будівлями, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом. Просила зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні її хлівом (літ.«В»), який знаходиться біля будинку №11 по вулиці Житомирській в селі Ставище Брусилівського району Житомирської області, шляхом його звільнення від речей відповідачки. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом у її власності перебуває житловий будинок №11 з надвірними будівлями, який знаходиться по вулиці Житомирській в с.Ставище Брусилівського району Житомирської області. До вказаного будинку відповідно до Витягу з реєстру речових прав власності на нерухоме майно належать надвірні будівлі - хліви під літ. «Б» та «В». По сусідству з будинком позивачки проживає відповідачка ОСОБА_3, яка орієнтовно в 2014 році самовільно зайняла її господарську будівлю (хлів). Відповідачка разом зі своїм зятем повісила замок на двері хліва, тому позивачка не може ним користуватися. Зазначала, що на неодноразові звернення до відповідачки з проханням звільнити хлів, ОСОБА_3 нічого не робить і продовжує ним самоправно користуватися. З цього питання позивачка зверталась до органів поліції, однак вони будь-яких заходів для врегулювання спору не вживають. Вважає, що ОСОБА_3 створює їй перешкоди у розпорядженні своїм майном, оскільки вона самовільно зайняла її хліва, що не дозволяє використовувати його за призначенням. Тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 належним їй хлівом (літера «В»), який знаходиться біля будинку, розташованого по вул. Житомирській, 11 в с. Ставище Брусилівського району Житомирської області, шляхом його звільнення від речей.

У поданій через свого представника апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права є необґрунтованим та не відповідає матеріалам справи. На думку апелянта, суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог ОСОБА_4, чим грубо порушив загальні засади цивільного законодавства. Крім того, Постановою про відмову в порушенні кримінального провадження від 08.09.2010 року прямо підтверджено, що апелянт в 2014 році не «захвачували» спірний сарай, як зазначала ОСОБА_6 в позовній заяві. Спірним хлівом їхня сім'я вільно володіла ще до 2010 року, який було отримано відповідачем від відділення «Укртелекому», де раніше остання працювала приблизно в 1980-1985 роках. Також апелянт вважає, що свідки позивача мали зацікавленість у вирішенні справи на користь останньої. Окрім того, в судовому рішенні не зрозуміло викладено неприйняття судом пояснень свідків сторони відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_5, які повідомили суду про відсутність факту «захоплення сараю» відповідачем. Також апелянт вказує, що позов було пред'явлено до неналежного відповідача, оскільки спірний сарай було фактично відстроєно заново за отриманим рішенням Ставищенської сільради ОСОБА_8, на що нею були отримані всі необхідні дозвільні документи. Проте суд на це уваги не звернув.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_4 на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого Брусилівською державною нотаріальною конторою 16.10.2003 року після смерті ОСОБА_9, належить житловий будинок №11 з надвірними будівлями, який знаходиться в с.Ставище Брусилівського району Житомирської області по вул.Леніна (нині Житомирська). До будинку належать надвірні будівлі - хліви під літ. «Б.В». При цьому вказане домоволодіння належало померлому ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації майна комунальної власності Брусилівської райдержадміністрації 26.02.1993 року (а.с.3,4).

Згідно копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно хліви під літ. «Б.В» побудовані з шлакоблоку (а.с.5).

Також судом встановлено, що спірним хлівом під літ. «В» на даний час користується відповідач ОСОБА_3 Вказана обставина не заперечувалась сторонами та додатково підтверджується висновком за результатами розгляду заяви ОСОБА_4, складеним 16.11.2017 року старшим ДОП Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області (а.с.212).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що право власності позивача підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову.

При цьому судом враховано, що згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так, судом достовірно встановлено, що спірний хлів є саме тим підсобним приміщенням, яке зазначено у свідоцтві про право на спадщину, виданому позивачці ОСОБА_4.(під літерою «В»). Цей факт підтвердили в суді свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Свої висновки суд обгрунтовував тим, що спірний хлів, як і хлів під літерою «В», побудований з шлакоблоку, що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.5). Зазначений правовстановлюючий документ є належним та допустимим доказом в розумінні ст.76-79 ЦПК України, оскільки він містить інформацію, яка має значення для розгляду справи та відповідачем не спростований.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивачка ОСОБА_4 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, в тому числі і спірного хліва. А відповідачка ОСОБА_3, яка проживає в належній її доньці квартирі по-сусідству, користується належним позивачці нерухомим майном та на її вимогу спірного господарського приміщення не звільняє. Тому суд мав достатні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та зобов'язання відповідачки ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні позивачкою хлівом шляхом звільнення його від речей відповідачки.

Зібраним у справі доказам судом дана належна та об»єктивна оцінка.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а зводяться до переоцінки доказів.

Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

За наведених обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

суд вважає за можливе оголосити в даному судовому засіданні вступну та резолютивну частини постанови, відклавши складання повного судового рішення на п»ять днів.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 20.02.2019 року.