Справа № 345/409/19
Провадження № 22-ц/4808/649/19
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду, постановлену суддею Кардаш О.І. 20 лютого 2019 року в м. Калуші у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

30.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Калуського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 31.01.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав порушення вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, несплати судового збору.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 20.02.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу. Вважає дану ухвалу незаконною. Зазначає, що його звільнено від сплати судового збору у зв`язку з інвалідністю 2 групи.

Просить ухвалу Калуського міськрайонного суду від 20.02.2019 року скасувати.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, в якому просив відшкодувати йому 150 доларів США, стягнутих з його пенсії (а.с. 1-2).

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 31.01.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням позивачу строку - до 15.02.2019 року, але не пізніше десяти днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків, оскільки подана позовна заява не відповідала вимогам ЦПК України щодо форми та змісту, а саме: позовна заява не містила викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не зазначено та не долучено докази, що підтверджують вказані обставини; не зазначено підстав звільнення його від сплати судового збору; долучені копії документів не засвідчені належним чином. Крім того, позивачем не було надано підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав (а.с. 5-6).

08.02.2019 року позивач особисто отримав копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 8).

18.02.2019 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, в якій вказав, що він як інвалід звільнений від сплати судового збору, на підтвердження чого долучив довідку управління Пенсійного фонду України про інвалідність 2 групи, а також зазначив, що він не подавав до відповідача іншого позову з тим самим предметом та з тих самих підстав (а.с. 9-10).

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позивачу позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 частково усунув недоліки, вказані в ухвалі суду від 31.01.2019 року. Однак, поза увагою позивача лишились невиконані такі недоліки як: не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено і не долучено доказів, що підтверджують вказані обставини.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, встановлено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог ст.ст. 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким має відповідати позовна заява. Зокрема, позовна заява повинна містити: обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, суддя протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. (ч.ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було частково усунуто недоліки позовної заяви.

Однак, ні при поданні позовної заяви, ні на виконання вимог ухвали про залишення її без руху позивачем не викладено зміст позовних вимог в чіткій і ясній формі, не зазначено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також доказів, що підтверджують такі обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України).

Тобто, звертаючись до суду, особа має довести про порушення її права або охоронюваного законом інтересу.

У позовній заяві позивач має навести обставини певного порушення, а також того, яким чином це порушення впливає на здійснення ним своїх прав та інтересів, чого в даному випадку зроблено не було.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не усунуто всіх недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду про залишення даної заяви без руху, а тому вона підлягає визнанню неподаною та поверненню.

Посилання апелянта на те, що він звільнений від сплати судового збору, не свідчать про усунення ним вказаних в ухвалі суду недоліків щодо змісту позовної заяви.

Таким чином, судом першої інстанції дотримано вимог чинного законодавства та цивільного процесуального закону, а наведені в апеляційній скарзі обставини не впливають на суть ухваленого рішення і висновків судів не спростовують.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Крім того, згідно з вимогами ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 8 травня 2019 року.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

Л.В. Ясеновенко