22-ц/812/1424/19Провадження № 22-ц/812/1424/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів - Темнікової В.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , прокурора Цвікілевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 489/5632/18 за апеляційними скаргами

ОСОБА_1

та

Державної казначейської служби України

на рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва, ухваленого 16 травня 2019 року під головуванням судді -Рум`янцевої Н.О., в приміщенні того ж суду по справі за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Прокуратури Миколаївської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Прокуратури Миколаївської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства.

Позивач зазначав, що вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Миколаївської області та постановою Верховного Суду, його визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України. Зазначає, що відносно нього було застосовано запобіжний захід у вигляді арешту, період перебуванням під яким склав 1 рік 5 місяців 19 днів. Вважає, що таке незаконне перебування під вартою завдало йому моральної шкоди, призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, погіршення відносин з оточуючим.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Прокуратури Миколаївської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства - задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 64648 грн. 90 коп. за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку.

Рішення районного суду мотивовано тим, що позивач перебуваючи під слідством та судом протягом значного періоду часу, будучи тривалий час ув`язненим, внаслідок застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазнав моральних страждань, які підлягають компенсації виходячи з мінімального розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом за кожен місяць перебування під слідством та судом, що становить 64648, 90 грн. (3723 грн. х 17 місяців 19 днів).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, позивач просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його вимоги. Вважає, що розмір відшкодування слід розраховувати не лише за період тримання його під вартою, а за весь час його перебування під слідством та судом, що становить 54 місяці 20 днів.

Апеляційна скарга Державної казначейської служби України мотивована тим, що порядок виконання рішень про стягнення коштів державного бюджету здійснюється виключно Казначейством України у порядок встановлений Кабміном України. До участі в справі не притягнуто належний орган, що спричинив шкоду, який саме і повинен її відшкодовувати.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2017 року ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення (а.с. 9-12).

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 07 липня 2017 року вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2017 року відносно ОСОБА_1 залишено без змін (а.с.13-18).

Постановою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 10 липня 2018 року вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 07 липня 2017 року щодо виправданого ОСОБА_1 залишено без змін (а.с.20-23).

Судом досліджено матеріали кримінальної справи №477/2923/14-к (провадження 1-кп/488/11/17, з якої слідує, що ОСОБА_1 звинувачувався за вчинення злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, скоєне за попередньою змовою групою осіб, в зв`язку з чим 16 серпня 2014 року його затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 04 лютого 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з-під варти.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Згідно пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є Міністерство внутрішніх справ України (дії посадової особи якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Державна казначейська служба України (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року в справі 910/23967/16).

Положеннями статті 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

З пункту 3 частини 2 статті 11 цього Кодексу, вбачається, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини 2) та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду (п. 1 ст. 2 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), у тому числі, моральна шкода.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

У ч. ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» зазначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, про зазначалося позивачем у позовній заяві.

Відповідно до частин 2-3 статті13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

З урахуванням викладеного розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 254 ЦК України, а також того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» обчислення розміру моральної шкоди провадиться виходячи саме із кількості місяців, врахуванню судом підлягає кількість повних місяців перебування позивача під слідством та судом, що складає 17 місяців 19 днів.

Отже, розмір моральної шкоди, що підлягає компенсації позивачеві, становить 64648,90 грн. (3723 грн. х 17 місяців + 19 днів).

Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси позивача та аналізуючи всі надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно положень ст. 2 Закону України «Про судовий збір» позивач у даній справі звільнений від сплати судового збору. Тому стягнення таких витрат підлягають з відповідача - Прокуратури Миколаївської області у розмірі пропорційному компенсації стягнутої моральної шкоди, а саме 599 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2019 року змінити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 203524 грн. компенсації моральної шкоди.

Стягнути з Прокуратури Миколаївської області на користь держави 599 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 30 вересня 2019 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова