Ухвала

10 травня 2019 року

місто Київ

справа № 266/4859/18

провадження № 61-8807ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 26 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» про стягнення середньої заробітної плати, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» (далі - ДП «Маріупольський морський торговельний порт»), в якому просив визнати противоправними дії ДП «Маріупольський морський торговельний порт» щодо здійснення нарахування та виплати середньоденної заробітної плати за період квітень 2015 року - жовтень 2018 року у розмірі 289, 97 грн, стягнути з відповідача на його користь компенсацію невиплаченої середньої заробітної плати з урахуванням коефіцієнту підвищення за період квітень 2015 року - жовтень 2018 року в розмірі 220 418, 64 грн, суму компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період квітень 2015 року - жовтень 2018 року в розмірі 16 718, 43 грн, відшкодувати моральну шкоду у розмірі 21 500, 00 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2018 року позов задоволено частково, визнано неправомірними дії ДП «Маріупольський морський торговельний порт» щодо здійснення нарахування та виплати середньоденної заробітної плати за період квітень 2015 року - жовтень 2018 року в розмірі 289, 97 грн. Стягнуто з ДП «Маріупольський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 суму компенсації невиплаченої середньої заробітної плати з урахуванням коефіцієнту підвищення за період квітень 2015 року - жовтень 2018 року в розмірі 220 418, 64 грн; суму компенсації втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період травень 2015 року - жовтень 2018 року в розмірі 16 718, 43 грн, з утриманням з ДП «Маріупольський морський торговельний порт» з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті; відшкодовано моральну шкоду у розмірі 1 000, 00 грн.

Постановою Донецького апеляційного суду від 26 березня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ДП «Маріупольський морський торговельний порт» 25 квітня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій, просить скасувати зазначені судові рішення в частині задоволених вимог, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позові.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року

(на час подання касаційної скарги) - 1 921, 00 грн.

Предметом спору в цій справі є стягнення середньої заробітної плати, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відшкодування моральної шкоди. Ціна позову у справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 500 = 960 500, 00 грн).

Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа за зазначеним спором не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

У касаційній скарзі не містяться посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та з`ясовано, що зазначені обставини відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі: «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Верховний Суд додатково роз`яснює заявнику, відповідно до пункту третього частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», право на подання заяви про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» про стягнення середньої заробітної плати, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Державного підприємства «Маріупольський морський торговельний порт» на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 26 березня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний