Справа № 461/6324/18 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/811/2760/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду в складі судді Городецької Л.М. м. Львова від 26 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) про стягнення аліментів на дитину, задоволено. Зобов'язано стягувати із ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1) аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 27 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просить скасувати рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, що підлягає негайному виконанню. Вважає рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Зазначає, що на даний час доходів не має. Вказує на те, що з 04 лютого 2015 року по січень 2018 року був опікуном його бабусі ОСОБА_5, доглядав за нею, після її смерті у лютому 2018 року він шість місяців і до моменту смерті допомагав своєму дядькові ОСОБА_6, що хворів на онкологічне захворювання та проживав у м. Червоноград, Львівської області. Зазначає, що на даний момент допомагає своїм батькам в оформленні спадщини, що залишилась після смерті у 2018 році його бабусі та його дядька. Звертає увагу на те, що будучи опікуном він не мав права працювати на будь-якій роботі згідно законодавства. Вказує на те, що не володіє жодним нерухомим чи рухомим майном. Також, зазначає, що бере участь в утриманні доньки, шляхом грошової допомоги, що підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи. Крім цього, зазначає, судом не враховано, що донька проживає три-чотири дні в тиждень з батьком, а на канікулах перебуває у батька та у батьків позивача. Вказує на те, що позивач часто перебуває у тривалих відрядженнях та була відсутня під час важкої хвороби дитини у жовтні 2017 року. Також, вказує про те, що позивач фактично здійснила заміну предмету позову

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, заяви про уточнення позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 180, 182, ч.1 ст. 183, ч.1 ст. 191 СК України, ст. 141 ЦПК України та задовольняючи позов, виходив з того, що 07 серпня 2004 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який на підставі рішення Галицького районного суду м.Львова від 02 жовтня 2017 року розірвано. Сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується свідоцтвом про народження виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, НОМЕР_2, актовий запис №281. Встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері - позивачки ОСОБА_3. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 3500 грн. щомісячно. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, присудивши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки, від дня пред'явлення позову до досягнення нею повноліття, в розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше розміру, визначеного ч.2 ст.183 СК України.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи; обставини, які суд вважав встановленими лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.

Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 3500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивувала ти, що у них з відповідачем є донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5. Стверджує, що відповідач ухиляється від обов'язку щодо утримання дитини, матеріальної допомоги не дає, хоча його матеріальне становище дозволяє це робити.

За ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов'язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5, яка народилася у сторін під час їх шлюбу, що тривав з 07.08.2004 року до 13.10.2017 року (свідоцтво про народження дочки від 31.08.2010 року, серія НОМЕР_3а.с. 5, рішення про розірвання шлюбу між сторонами від 2.10.2017 року а.с. 4).

На час звернення позивачки до суду та станом на даний час сторони разом не проживають.

Дочка сторін проживає фактично з матір'ю, однак за домовленістю між матір'ю (позивачкою) та батьком (відповідачем), фактично з дозволу позивачки щотижня з вечора п'ятниці до вечора неділі перебуває з батьком, що визнано сторонами.

З матеріалів справи, також, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 бере певну участь в утриманні доньки надавав кошти на купівлю одягу, спорядження до шкоди, ремонт у класі, харчування та розваги дитини, брав участь у лікуванні та оздоровленні дитини, що підтверджується рядом доказів (фотознімки а.с. 13-15, товарні чеки а.с. 18-22), а також частково визнано позивачкою. Однак слід вважати, що такої допомоги не достатньо для повноцінного утримання доньки позивачкою, навіть з врахуванням рівної участі батьків в утриманні дитини, оскільки таке має місце вкрай рідко, не систематично і не відповідно до щоденних потреб дитини.

Крім цього, як ствердив сам відповідач ОСОБА_2, з 04 лютого 2015 року по січень 2018 року він був опікуном його бабусі ОСОБА_5, доглядав за нею. Після її смерті у лютому 2018 року він шість місяців і до моменту смерті допомагав своєму дядькові ОСОБА_6, що хворів на онкологічне захворювання та проживав у м. Червоноград, Львівської області та на даний момент допомагає своїм батькам в оформленні спадщини, що залишилась після смерті у 2018 році його бабусі та його дядька. Вказане окрім доводів самого позивача підтверджується Довідкою управління соціального захисту населення Жовківської РДА (а.с. 21) та позивачкою фактично не заперечувалось.

З матеріалів справи, також, вбачається, що ОСОБА_2, як застрахована особа, востаннє сплачував внески до пенсійного фонду у січні 2018 року (довідка ПФУ а.с. 33-34). Дані про його офіційні доходи з 2018 року - відсутні.

Однак, відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зважаючи на вказане, на думку суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції не було у повній мірі враховано те, що сторони визнали, що фактично майже 3 дні в тиждень дитина перебуває з батьком та батько бере певну добровільну участь в утриманні дочки, окрім утримання її у дні перебування з ним та визначив завищений розмір щомісячних аліментів.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір аліментів, який просить визначити батько є явно заниженим та вважає, що батько взмозі сплачувати аліменти у розмірі наближеному до прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, що рекомендовано законодавцем (ст. 182 СК України) оскільки із доводів батька вбачається наявність у нього достатніх для цього доходів.

Так, незважаючи на відсутність даних про офіційні постійні доходи відповідача протягом 2018 - 2019 років, як сам ствердив відповідач, у нього було достатньо коштів для здійснення опіки за бабусею, підтримки дядька та допомоги по отриманні спадщини своїм батькам та на утримання протягом трьох днів щотижнево дитини, а також на особисте утримання.

Тому, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково.

Так розмір визначених судом до стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дитину слід зменшити з 3500 грн. до 2100 грн. на місяць, чим змінити рішення суду у цій частині.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Вказане не позбавляє сторін права, в подальшому у випадку зміни матеріального, сімейного стану, стану здоров'я, тощо, вирішувати питання про збільшення чи зменшення вказаної суми аліментів.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2018 рокув частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів - змінити.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню щомісячно з ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1 на корить ОСОБА_3 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1) на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 3500 грн. до 2100 грн.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25.04.2018 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра