Дата документу 02.05.2019 Справа № 311/645/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №311/645/17 Головуючий у 1 інстанції Нікандрова С.О.
Провадження № 22-ц/807/1536/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Полякова О.З.

за участю секретаря судового засідання: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області Маркіної Ірини Станіславівни, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізька насіннєва станція»,-

В С Т А Н О В И ЛА:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області Маркіної-Квітки І.С., у якій просив суд визнати неправомірними дії цього державного виконавця щодо повернення виконавчого документа йому як стягувачу без прийняття до виконання повідомленням від 19.03.2018, а саме: виконавчого листа № 2/311/461/2017, виданого 22.02.2018р. Василівським районним судом про стягнення з ТОВ "Запорізька насіннєва станція" на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 1 280 гривень, та зобов`язати державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання; покласти на орган державної виконавчої служби судові витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 3000 грн.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року скаргу задоволено частково.

Визнано дії державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області Маркіної-Квітки Ірини Станіславівни щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - виконавчого листа № 2др/311/3/2017, виданого 22 лютого 2018 року Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з ТОВ "Запорізька насіннєва станція" на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 1 280 гривень неправомірними.

Зобов`язано державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області прийняти до виконання виконавчий лист № 2др/311/3/2017, виданий 22 лютого 2018 року Василівським районним судом Запорізької області про стягнення з ТОВ "Запорізька насіннєва станція" на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 1 280 гривень.

У задоволені скарги ОСОБА_1 в частині стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 3 000 грн. відмовлено.

Частково не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність в частині відмови у стягненні на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн., що стало наслідком порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції в цій частині та задовольнити ці вимоги скаржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні судових витрат на правову допомогу в сумі 3 000 грн., то в частині визнання дій держаного виконавця неправомірними колегією суддів апеляційного суду не переглядається.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 30 серпня 2018 року апеляційну скаргу задоволено частково. Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року у цій справі в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні скарги щодо стягнення витрат на правничу допомогу змінено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Запорізької області від 30 серпня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволені скарги в частині стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 3 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 3.1 Угоди № 7 про надання правової допомоги від 17 травня 2018 року ОСОБА_1 адвокатом Притулою М.І. винагорода сплачується у розмірі 3 000 грн., але не більше 40% від мінімальної заробітної плати за годину роботи на підставі акту виконаних робіт, підписаного сторонами, але з наданих стягувачем доказів неможливо встановити обсяг витраченого часу з надання послуг та, відповідно, неможливо в такому разі розрахувати їх вартість.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно із частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, частинами 5, 6 статті означеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегією суддів встановлено та з матеріалів справи вбачається, що заперечення на скаргу ОСОБА_1 подавались безпосередньо Василівським РВДВС.

Інтереси Василівського РВДВС у суді при розгляді цієї скарги представляла Маркіна І. С. на підставі довіреності від 13 грудня 2017 року №22216.

Згідно Угоди №7 про надання правової допомоги від 17.05.2018 року укладеної між ОСОБА_1 та адвокатом Притулою М.І., акт від 18 травня 2018 року виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 17.05.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 отримав від адвоката Притули М.І. послуги щодо: зустрічі та консультації, узгодження позиції написання скарги, пошук судової практики через мережу Інтернет, участь в судовому засіданні адвоката (а.с.10), попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових від 18.05.2018 року та квитанцію до приходного касового ордеру №7 від 18.05.2018, згідно якої ОСОБА_1 сплачено адвокату Притулі М.І. отримано 3000 грн. за надання відповідних послуг (а.с.7,8,9,10).

Згідно роз`яснень, що надані у 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника (стаття 452 ЦПК). Розподіл таких судових витрат здійснюється судом незалежно від того, чи оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, оскільки відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.3.1. Угоди №7 про надання правової допомоги від 17 травня 2018 року між ОСОБА_1 та адвокатом Притулою М.І., винагорода сплачується у розмірі 3000 грн., але не більше 40% від мінімальної заробітної плати за годину роботи на підставі акту виконаних робіт, підписаного сторонами.

Акт від 18 травня 2018 року виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 17.05.2018 року, складання якого передбачено п.3.1. Угоди містить перелік наданих послуг (а.с.10).

Відтак заявником, у відповідності з вимогами статті 137 ЦПК України, були надані суду докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Натомість, у свою чергу, інша сторона не заявляла клопотання суду про зменшення розміру витрат на правову допомогу та, відповідно, не наводила доводи на підтвердження їх не співмірності.

Таким чином, суд першої інстанції вирішуючи питання розподілу судових витрат, залишив поза увагою указані вище положення процесуального закону та належним чином не дослідив надані заявником докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні скарги в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

За таких обставин, вимога про компенсацію заявнику витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі за рахунок відділу державної виконавчої служби є законною, обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягала задоволенню.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з ВДВС на користь скаржника 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених скаржником.

Отже, ухвала суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з органу державної виконавчої служби понесених стягувачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 352,40 грн. (а.с.58).

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в виді сплаченого судового збору за апеляційної скарги підлягають стягненню з органу державної виконавчої служби у розмірі 352,40 грн. на користь ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року у цій справі скасувати в частині відмови в стягненні витрат на правову допомогу.

Стягнути з Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

Стягнути з Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати витрачені при розгляді справи у апеляційній інстанції в сумі 352,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: