Ухвала

Іменем України

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 757/29765/18-ц

провадження № 61-6777ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - Кравченко Тетяни Тарасівни на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018року у складі судді Соколова О. М. та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 рокуу складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішень судів

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію знаків для товарів та послуг.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року відкрито провадження у справі.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для відмови у відкритті провадження у справі або для повернення позовної заяви.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що вказана цивільна справа підсудна саме Печерському районному суду м. Києва.

Рух справи у суді касаційної інстанції

У квітні 2019 року представник ОСОБА_2 - Кравченко Т. Т. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 рокуу якій просить скасувати вказані судові рішення та направити справу за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права. Вказує на те, що відкриваючи провадження у справі, суд не звернув уваги, що позивач оспорює право власності ОСОБА_2

У травні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав заяву у якій просив визнати дії представника ОСОБА_2 - адвоката Кравченко Т. Т. зловживанням процесуальними правами та залишити без розгляду її касаційну скаргу.

Заяву обґрунтовував тим, що оскарження ухвали суду першої інстанції до суду апеляційної та касаційної інстанцій та сплати судового збору лише після залишення скарг без руху, свідчить про свідоме га цілеспрямоване зловживання процесуальними правами з метою безпідставного затягування, або перешкоджання розгляду справи.

Позиція Верховного Суду

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такого висновку суд дійшов із огляду на таке.

Судом встановлено, що предметом заявленого позивачем позову є визнання недійсними свідоцтв України на знаки для товарів і послуг від 25 липня 2017 року № 229312 та від 25 липня 2017 року № 229312, зобов`язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості щодо визнання недійсними повністю свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив відповідачем Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Судами встановлено, що позивач відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства на власний розсуд визначив коло відповідачів, заявив вимоги до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та звернулася до Печерського районного суду м. Києва за місцезнаходженням цього Міністерства, яке згідно з відомостями ЄДРПОУ знаходиться по вул. Грушевського, 12/2 у м. Києві.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відкриття провадження у справі Печерським районним судом м. Києва з дотриманням вимог процесуального закону.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 листопада 2018 року без змін, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що судом першої інстанції не порушено правила підсудності цивільної справи, оскільки позов пред`явлений на підставі положень статті 27 ЦПК України.

Суд перевірив доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим та апеляційним судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Подання апеляційної та касаційної скарги на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2019 року, якщо це не заборонено ЦПК України, не є зловживанням процесуальними правами, а є вчиненням дозволених процесуальним законом процесуальних дій.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 та 44 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про визнання дій представника ОСОБА_2 - Кравченко Тетяни Тарасівни зловживанням процесуальними правами та залишення касаційної скарги без розгляду відмовити.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію знаків для товарів та послуг, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - Кравченко Тетяни Тарасівни на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2019року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик