Справа 206/6693/18
Провадження 2/206/251/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року в залі суду в місті Дніпрі Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади м.Дніпра в особі ОСОБА_2 міської ради, третя особа: Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_2 міської ради, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

за участю представників:

позивача, адвоката ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

в с т а н о в и в:

04 грудня 2018 року представник позивача, адвокат ОСОБА_3 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до територіальної громади м.Дніпра в особі ОСОБА_2 міської ради, в якому просить визнати право власності на самочинне побудоване домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, пров. Квітневий, 2 та складається з: житлового будинку літ. А-2 загальною площею 476,4 кв.м, житловою площею 178,4 кв.м, підвалу під А-2, ганку літ. а, ганку літ. а1, сараю літ. Б загальною площею 50,04 кв.м, літньої кухні літ. В загальною площею 23,83 кв.м, сходів літ в, навісу літ. Г, споруди, мостіння № 1-10, І, II за ОСОБА_5 (а.с.2-3).

ОСОБА_6 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради № 526 від 20.09.2002 р. «Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель по пров. Квітневому, № 2» було вирішено: дозволити гр. ОСОБА_1 будівництво індивідуального житлового будинку (згідно проекту) та господарських будівель по пров. Квітневому, № 2; одержати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції держархбудконтролю; після завершення будівництва оформити правовстановлюючі документи на домоволодіння через комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»; оформити правовстановлюючи документи на землю в Управлінні земельних ресурсів. На виконання цього рішення позивачем було погоджено проект будівництва індивідуального житлового будинку у відділі у справах будівництва та архітектури виконавчого комітету Самарської районної ради. 04 вересня 2017 року інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_7 була проведена технічна інвентаризація домоволодіння по пров. Квітневому, 2 у м. Дніпрі, за результатами якої складений технічний паспорт. В ньому зазначені дані про самочинне будівництво, а саме: житловий будинок літ. А-2, сарай літ. Б, літня кухня літ. В з приміткою: не виконано п.2 рішення виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради № 526 від 20.09.2002 р., тобто не одержаний дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції держархбудконтролю. Відповідно до розпорядження міського голови м. Дніпропетровська № 472-р від 02.07.2010 р. «Про присвоєння адреси житловому будинку по пров. Квітневому (Самарський район) вирішено присвоїти житловому будинку по пров. Квітневому адресу - пров. Квітневий, 2. Згідно з п.3 рішення ОСОБА_2 міської ради № 156/21 від 17.05.2017 р. «Про передачу земельної ділянки по пров. Квітневому ,2 (Самарський район) в оренду гр. ОСОБА_1 по фактичному розміщенню самочинно збудованих житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» вирішено передати земельну ділянку площею 0,0687 га (кадастровий номер :09:455:0286) в оренду строком на два роки гр. ОСОБА_1 Пунктом 6.1 та 6.2 цього рішення зобовязано позивача у тримісячний строк з моменту прийняття цього рішення укласти з міською радою в установленому порядку договір оренди землі, здійснити його нотаріальне посвідчення та провести державну реєстрацію прав за цим договором. На виконання вищезазначеного рішення 09 серпня 2017 р. між ОСОБА_2 міською радою (Орендодавець) та ОСОБА_5 (Орендар) був укладений договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за № 566.Державна реєстрація права оренди за цим договором проведена 09.08.2017 р. приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_8 номер запису про інше речове право: 21823121. 09.08.2010 р. ВАТ «Дніпропетровським науково-дослідним інститутом будівельного виробництва» був складений звіт по результатам інструментального технічного обстеження будівельних конструкцій житлового будинку Літ. А-2 та будівель сараю літ. Б, літньої кухні літ. В, навісу літ. Г за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Квітневий, 2 на відповідність державним стандартам та будівельним нормам. За результатами обстеження встановлено, що даний будинок з господарськими будівлями та спорудами можуть бути введені в експлуатацію та можуть експлуатуватись за своїм функціональним призначенням. Крім того, позивачем також отриманий Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій житлового будинку по пров. Квітневому№ 2 у м. Дніпро від 08.02.2018р., складений експертом ОСОБА_9. За висновком фахівця всі несучі, огороджувальні конструкції та вироби знаходяться в нормальному і задовільному стані і можлива їх експлуатація за функціональним призначенням. 03.09.2018р. позивач звернувся до Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_2 міської ради з листом про надання розяснень щодо введення в експлуатацію домоволодіння по пров. Квітневому, 2 у м. Дніпрі. Листом № 4-14/1 від 20.09.2018 р. була отримана відповідь, що замовник повинен подати до Управління щодо самочинно збудованого обєкта, на яке визнано право власності за рішенням суду Декларацію за формою, наведеною в Додатку 5 до Порядку 461. Таким чином, необхідною передумовою для прийняття домоволодіння по пров. Квітневому, 2 у м. Дніпрі в експлуатацію є звернення до суду з метою визнання права власності на самочинно побудоване нерухоме майно.

Відповідач теріторіальна громада в особі ОСОБА_2 міської ради відзив на позовну заяву не подали.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, з підстав викладених у ньому. Зазначила, що вони не можуть звернутися з іншою формою декларації, бо у них немає рішення суду. Фактично будівництво почалося у 2011р. Договір оренди укладено під фактично збудоване майно.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову і просила відмовити.

Третя особа Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_2 міської ради не використали своє право бути присутніми у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду даної справи згідно з вимогами Цивільного процесуального кодексу України.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

05.12.2018 ухвалою судді по даній справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання (а.с.157).

29.01.2019 за клопотанням сторін було продовжено строк підготовчого провадження.

Ухвалою судді від 20.02.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.188).

Під час розгляду справи судом розглянуто клопотання/заяви, заслухано пояснення та заперечення представників сторін, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

16 квітня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Рішенням Виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 20.09.2002 року № 526 дозволено ОСОБА_1 будівництво індивідуального житлового будинку (згідно проекту) та господарських будівель по провулку Квітневому № 2. Зобовязано ОСОБА_1: погодити проект житлового будинку у головного архітектора району; одержати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції держархбудконтролю; після завершення будівництва оформити правовстановлюючі документи на домоволодіння через комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»; оформити правовстановлюючі документи на землю в Управління земельних ресурсів (а.с.40).

Відділом у справах будівництва та архітектури виконкому Самарської районної ради погоджено план земельної ділянки у м. Дніпропетровську по провулку Квітневий № 2, розміром 700кв.м. (а.с.41).

24.09.2002р. відділом архітектури та містобудування Виконкому Самарської районної ради народних депутатів складено акт про відведення земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво забудовника ОСОБА_1, розташованого у Самарському районі провулок Квітневий №2, загальною площею 700кв.м (а.с.42).

Відповідно до довідки про землекористування відділу у справах будівництва та архітектури Виконкому Самарської районної ради ділянка, розташована по вулиці Квітковій № 2 знаходиться в користуванні ОСОБА_1 на підставі рішення Самарської районної ради від 20.09.2002 року № 526 і має розміри 700кв.м (а.с.43).

02.07.2010 року розпорядженням міського голови Дніпропетровської міської ради № 472-р присвоєно житловому будинку по пров. Квітневому адресу провулок Квітневий, 2. Відзначено, що присвоєння адреси не підтверджує право власності на нерухоме майно та право на земельну ділянку (а.с.34).

09.08.2010 р. Відкритим акціонерним товариством «Дніпропетровським науково-дослідним інститутом будівельного виробництва» був складений звіт по результатам інструментального технічного обстеження будівельних конструкцій житлового будинку Літ. А-2 та будівель сараю літ. Б, літньої кухні літ. В, навісу літ. Г за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Квітневий, 2 на відповідність державним стандартам та будівельним нормам. За результатами обстеження встановлено, зокрема, що даний будинок з господарськими будівлями та спорудами можуть бути введені в експлуатацію та експлуатуватись за своїм функціональним призначенням без обмежень (а.с.75-130).

Рішенням ОСОБА_2 міської ради від 17 травня 2017 року № 156/21 про передачу земельної ділянки по провулку Квітневому 2 (Самарський район) в оренду ОСОБА_1 по фактичному розміщенню самочинно збудованих жилого будинку, господарських будівель та споруд вирішено, зокрема затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0687га кадастровий номер: :09:455:0286 по провулку Квітневому, 2. Зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,0687га кадастровий номер: :09:455:0286 по провулку Квітневому, 2 за територіальною громадою м. Дніпра в особі ОСОБА_2 міської ради. Затвердити умови передачі земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 Зобовязати ОСОБА_1 у тримісячний строк укласти з міською радою договір оренди землі (п.6.1). Здійснити нотаріальне посвідчення договору (п.6.2). (а.с.30-32).

09 серпня 2017 року між ОСОБА_2 міською радою та ОСОБА_5 укладено договір оренди по фактичному розміщенню самочинно збудованих жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по провулку Квітневому, 2 (Самарський район). Обєкт оренди: земельна ділянка, загальною площею 0,0687га. Цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Строк дії договору на два роки, що підтверджується договором оренди землі від 09.08.2017р. посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за № 566 (а.с.14-17).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10.08.2017р. зареєстровано строкове платне користування земельною ділянкою № 2 провулок Квітневий, строком два роки, з правом пролонгації, орендар ОСОБА_1 (а.с.33).

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний житловий будинок) 2 по провулку Квітневий виготовленого станом на 04.09.2017р. року видно, що будинок, господарські будівлі та споруди складаються: житловий будинок А-2 2005р. площею 261,6кв.м, під А-2 підвал 2005р. площею 104,8кв.м, а ганок 2005р. площею 4,9кв.м, а1 ганок 2005р. площею 5,2кв.м, Б сарай 2005р. площею 50,0кв.м, В літня кухня 2005р. площею 23,8кв.м, в сходи 2005р. площею 6,3кв.м, Г навіс площею 29,8кв.м, № 1-10, І, ІІ споруди, мостіння. А-2 складається з двох поверхів та двох квартир: разом по ІІ пов.кв. 1 загальна площа 101,9кв.м, житлова 67,0кв.м, допоміжна 34,9кв.м, разом по ІІ пов.кв.2 загальна площа 101,8кв.м, житлова 65,6кв.м, допоміжна 36,2кв.м, всього по ІІ поверху загальна площа 203,7кв.м, житлова 132,6кв.м, допоміжна 71,1кв.м, всього по літ А-2 загальна площа 476,4кв.м, житлова 178,4кв.м, допоміжна 190,3кв.м, площа літніх приміщень 107,7кв.м. Разом по підвалу кв. № 1 35,8кв.м, разом по підвалу кв. 2 35,7кв.м, всього по підвалу 71,5кв.м. Разом по І пов.кв.1 загальна площа 100,6кв.м, житлова 22,8кв.м, допоміжна 59,5кв.м, площа літніх приміщень 18,3кв.м, разом по І пов.кв.2 загальна площа 100,6кв.м, житлова 23,0кв.м, допоміжна 59,7кв.м, площа літніх приміщень 17,9кв.м, всього по І поверху загальна площа 201,2кв.м, житлова 45,8кв.м, допоміжна 119,2кв.м, площа літніх приміщень 36,2кв.м. Також наявні дані про самочинне будівництво, а саме А-2 житловий будинок, Б сарай, В літня кухня не виконано п.2 рішення виконавчого комітету Самарської районної ради м. Дніпропетровська № 526 від 20.09.02р. Самочинно збудовані будинки (частини будинків) А-2 №№ приміщення І 1-ІІІ; 2-1 -2-15; 2-І 2-ІІІ під час нового будівництва 476,4кв.м., загальна площа будинку літ. А-2 складає 476,4кв.м, житлова площа 178,4кв.м. - не виконано п.2 рішення виконавчого комітету Самарської районної ради м. Дніпропетровська № 526 від 20.09.02р. (а.с.5-13).

08.02.2018 року Інженером-будівельником експертом ОСОБА_9 складено звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій житлового будинку (літ. А-2), ганку (літ. А, а1), сарая (літ. Б), літньої кухні (літ. В), сходів (літ. в), навісу (літ. Г) по пров. Квітневому № 2 у м. Дніпро за висновком якого всі несучі, огороджувальні конструкції та вироби знаходяться в нормальному і задовільному стані і можлива їх експлуатація за функціональним призначенням (а.с.131-152).

03.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_2 міської ради, в якій просить прийняти житловий будинок № 2 по провулку Квітневий у м. Дніпро до експлуатації.

Листом від 20.09.2018 року за № Ч-14/1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_2 міської ради було розглянуто звернення ОСОБА_1 та розяснено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів згідно Постанови КМУ № 461 від 13.04.2011р. Зазначено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований обєкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію відповідно до порядку. Також повідомлено, що згідно наказу № 158 від 03.07.2018 Мінрегіонбуду затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів від 28.08.2018 № 976/32428 (а.с.74).

Відповідно до сумісної заяви власників суміжних земельних ділянок від 09 січня 2019 року будівництво домоволодіння по провулку Квітневому, 2 не порушує їх прав (а.с.167).

28 січня 2019 року за № ДП 71 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_2 міської ради розглянута декларація ОСОБА_1 про готовність до експлуатації обєкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта по обєкту: «Будівництво житлового будинку господарських будівель та споруд», за результатами розгляду повідомили про відсутність повноти даних у декларації, а саме: подана декларація залишається без розгляду, оскільки відсутня інформація про документ, що дає право на виконання будівельних робіт. Розяснено про можливість повторного звернення у разі приведення документу у відповідність (а.с.180).

28 січня 2019 року за № ДП 70 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_2 міської ради розглянута декларація ОСОБА_1 про готовність обєкта до експлуатації, по обєкту: «Індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами» за адресою провулок Квітковий, 2 в м. Дніпро, за результатами розгляду повідомили про відсутність повноти даних у декларації, а саме: відповідно до наказу 158 про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт затвердженого Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України передбачено введення в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року; будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року (а.с.181).

Відповідно до відмітки про проведене технічне обстеження від 28.01.2019р. за результатами проведеного технічного обстеження обєкта будівництва житлового будинку літ. А-1, сараю літ.Б, літньої кухні літ.В. за адресою: провулок Квітневий, буд. 2, м. Дніпро, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с.182).

В підтвердження обставин, викладених у позовній заяві представником позивача було долучено докази, а саме: копію проекту будівництва індивідуального двоповерхового житлового будинку по провулку Квітневому, 2.

Між тим, зазначені докази судом відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Таким чином, аналізуючи текст документів, а саме копії проекту будівництва індивідуального двоповерхового житлового будинку по провулку Квітневому, 2 (а.с.168-174), суд приходить до висновку про відхилення таких доказів. Вказаного висновку суд дійшов з огляду на те, що відсутня дата погодження та відомості ким затверджено (посада, тощо), оскільки замість районного архітектора підписалася інша особа про що свідчить "рисочка" перед посадою.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог п.1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )», положення статті 376 ЦК поширюється на випадки самочинного будівництва житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна як фізичними, так і юридичними особами.

Згідно із постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» від 30 березня 2012 року № 6 (далі Постанова) право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України), землекористувачі (стаття 95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 1021 ЗК України) або з інших передбачених законом підстав.

Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Відповідно до частин другої та третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту.

Крім того, відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

За змістом статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку, а потім отримання вихідних даних.

В ст. 9 ЗУ "Про архітектурну діяльність" зазначено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних у порядку визначеному ст. 31 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності".

Статтею 27 ЗУ "Про архітектурну діяльність" передбачено, що замовники (забудовники) та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

У відповідності до ст. 34 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" обов'язком фізичної або юридичної особи, що планує будівництво подати до виконавчого органу відповідної ради заяву про намір щодо забудови земельної ділянки для одержання вихідних даних на проектування будівництва.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об'єктів з незначними наслідками (СС1) та об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Форма декларації визначається Кабінетом Міністрів України (461-2011-п).

Особа, яка здійснила самочинне будівництво об'єкта на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку статті 331 ЦК України.

Відповідно до статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Отже, законом встановлена презумпція порушення прав інших осіб та наявність істотних порушень будівельних норм при самочинному будівництві, які мають бути спростовані при судовому розгляді в разі визнання права власності на самочинну забудову.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним.

Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

З контексту частин третьої та четвертої статті 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить.

Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості.

До аналогічних висновків щодо застосування статей 331, 376 ЦК України дійшов Верховний Суд України у постанові від 28 січня 2015 року (справа № 6-225цс14), Верховний Суд України у постанові від 2 грудня 2015 року (справа № 6-1328цс15), Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 березня 2018 року (справа № 509/1784/17, провадження № 61-2875св18), у постанові ВС/КЦС від 11 липня 2018 року в справі № 1621/436/12, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 листопада 2018 року (справа № 553/4820/14-ц, провадження № 61-22032св18).

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що земельна ділянка на якій здійснено будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель була відведена під індивідуальне житлове будівництво ОСОБА_1 та перебувала у його користуванні. Позивач отримав дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель у встановленому законом порядку. На разі право комунальної власності на земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 міською радою та передано останніми в оренду позивачу.

Проте, позивач здійснив будівництво обєкту нерухомості без затвердженого проекту такого будівництва та без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, отже не виконав п. 2 рішення Виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 20.09.2002р. № 526 «про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель по провулку Квітневому, 2».

Отже, вирішуючи справу, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для визнання за ним права власності на житловий будинок відповідно до положень частини третьої статті 376 ЦК України.

Крім цього, в супереч ст. 81 ЦПК України представником позивача не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем був затверджений проект будівництва та отриманий дозвіл на виконання будівельних робіт.

Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи та їх представників, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 331, 376 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 квітня 2019 року.

Суддя А.О. Сухоруков