ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Харків

Справа № 645/6087/18

Провадження № 22-ц/818/ 2525/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1,

Відповідач: ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3,

Треті особи: ОСОБА_4, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про надання дозволу на відчуження частини нерухомого майна,

за апеляційною скаргою адвоката Бакшеєвої Аліни Вячеславівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2019 року, ухвалене суддею Шарком О.П.,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просила надати їй дозвіл на відчуження у будь-який спосіб 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.11.2007 року, виданого державним нотаріусом Дванадцятої Харківської Державної нотаріальної контори - ОСОБА_7, в якій право користування має малолітня ОСОБА_3, 24.04.2008 року року народження.

Позов мотивований тим, що двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 по 1/3 частині кожній. За даною адресою зареєстровані: позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 разом зі своєю малолітньою донькою - ОСОБА_3 та третя особа - ОСОБА_4. Фактично за даною адресою мешкає тільки позивач. Між сторонами склались напружені стосунки.. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.11.2016 року, встановлено порядок користування квартирою - АДРЕСА_1. На теперішній час позивач вирішила продати вказане вище житлове приміщення. Для надання дозволу органом опіки та піклування на укладення договору купівлі - продажу належної їй частини квартири, необхідно надати до Управління служб у справах дітей особисті документи дитини та згоду батьків на укладення договору купівлі - продажу частини квартири. Однак, у зв'язку з неприязними відносинами, що склались між позивачем та донькою, отримати згоду на продаж своєї частки позивач позбавлена можливості. Вважає, що оскільки малолітня ОСОБА_3 не є членом сім'ї власника житла та не є особою, яка спільно проживає з позивачем, реалізація частини майна власником не призведе до завуження прав малолітньої.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Проте, такого способу захисту як надання дозволу на відчуження частки нерухомого майна без дозволу органу опіки та піклування чинним законодавством України не передбачено. Саме батьки наділені правами щодо отримання дозволу органів опіки і піклування на укладення щодо майна, майнових прав які належать дитині, договорів, що підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Позивачем, не надано доказів на підтвердження її звернення до відповідача з повідомленням про намір продати свою частку нерухомого майна.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Бакшеєва А. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Суд не звернув увагу на те, що єдиним способом захисту прав позивача є відчуження частини спірного майна без дозволу органу опіки та піклування, оскільки виключно відповідач має право на отримання дозволу на відчуження частини житлового приміщення та свідомо такі дії не вчиняє.

Зауважує, що малолітня ОСОБА_9 не є членом сім'ї позивача, а є членом сім'ї відповідача та повинна користуватись житловим приміщенням на рівні та у правах відповідача ОСОБА_2, тобто кімнатою, площею 16,8 кв. м. Відчуження спірного майна не впливатиме на права малолітньої та не порушуватиме їх.

Такий спосіб захисту прав позивача, як надання дозволу на відчуження частини належного позивачу майна не суперечить закону, а надає власнику майна можливість на ефективне здійснення свого права власності.

Судом першої інстанції не враховано, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2016 року фактично встановлено, що право користування ОСОБА_3 не поширюється на весь об'єкт нерухомого майна в цілому, а закріплене на частині нерухомого майна, яка належить її матері ОСОБА_2 та виділена судом їй у користування.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 121134 від 13.08.2003 року та угоди про визначення ідеальних часток квартири, двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, перебувала у спільній частковій власності: ОСОБА_2 - 1/3 частка квартири, ОСОБА_1 - 1/3 частка квартири та ОСОБА_10 - 1/3 частка квартири (а.с. 7,9).

Відповідно до договору дарування від 20.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11, ОСОБА_1 подарувала 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 (а.с. 8).

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.11.2007 року, серії НОМЕР_1, виданого державним нотаріусом ОСОБА_7, ОСОБА_1 отримала у власність в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 04.09.2018 року, вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 16).

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою задоволені. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши в користування ОСОБА_4, ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3 житлову кімнату, площею 16,8 кв.м. та балкон, залишивши в загальному користуванні: коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню та вбудовану шафу. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_2, комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов'язання відкрити особовий рахунок задоволено частково. Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши в користування ОСОБА_1 житлову кімнату, площею 13,7 кв.м., залишивши в загальному користуванні: коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню та вбудовану шафу (справа №645/1955/16) (а.с. 13-14).

Листом Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради ОСОБА_1 повідомлено, що для надання дозволу органу опіки та піклування на укладення договору купівлі-продажу частини квартири АДРЕСА_1, право користування якою є малолітня дитина, необхідно надати копію свідоцтва про народження дитини, копію паспорта, кода батьків дитини, заяву - згоду батьків дитини на укладення договору купівлі-продажу (а.с.15).

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до приписів статті 16 ЦК України такого способу захисту як надання у судовому порядку дозволу на відчуження нерухомого майна без погодження органу опіки та піклування законодавством не передбачено. При цьому позивач жодним чином не доводить належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами порушення своїх прав відповідачем та необхідність їх захисту. З огляду на складні сімейні стосунки, що існують між учасниками справи, пред'явлення позову є лише способом досягнення позивачем власного інтересу щодо відчуження нерухомого майна.

Положеннями статті 171 СК України встановлено, що батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. При вчиненні одним із батьків правочинів щодо майна малолітньої дитини вважається, що він діє за згодою другого з батьків. Другий з батьків має право звернутися до суду з вимогою про визнання правочину недійсним як укладеного без його згоди, якщо цей правочин виходить за межі дрібного побутового. На вчинення одним із батьків правочинів щодо транспортних засобів та нерухомого майна малолітньої дитини повинна бути письмова нотаріально засвідчена згода другого з батьків. Батьки вирішують питання про управління майном дитини спільно, якщо інше не передбачено договором між ними.

Наведені норми вказують на те, що батьки, а також і державні органи вирішуючи питання, що стосуються прав та обов'язків дітей, зокрема, і питань їх майна, зобов'язані першочергово приділяти увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини і відповідно при вирішенні таких питань не допускати порушень (недотримання) цих інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач, маючи намір відчужити належну їй частку квартири, повинна отримати на це згоду органу опіки та піклування, оскільки неповнолітня дитина відповідача має право користування цією квартирою. Право звернення до органу опіки та піклування для отримання відповідного дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право користування яким мають діти, мають лише їхні батьки. Іншого порядку отримання такого дозволу не передбачено. Звертаючись до суду з вимогою про надання дозволу на відчуження частки нерухомого майна без дозволу органу опіки та піклування, позивач обрав не передбачений чинним законодавством спосіб захисту своїх майнових прав.

Доводи апеляційної скарги позивача, його представника не можна визнати такими, що заслуговують на увагу, вони не є достатніми, суттєвими для задоволення скарги та скасування правильного судового рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матері-ального та процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції та зазначеним доводам дана відповідна оцінка, висновків суду вони не спростовують.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Бакшеєвої Аліни Вячеславівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 03 травня 2019 року