Провадження № 2/522/679/19
14 травня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участю секретаря Полегенького В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа на стороні позивача: ТОВ «Кей-Колект», третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа на стороні позивача: ТОВ «Кей-Колект», третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
- заборгованості за тілом кредиту у розмірі 37 132,53 дол. США;
- заборгованості за відсотками у розмірі 57 584,76 дол. США;
- заборгованості з комісії у розмірі 7 906,20 дол. США;
- заборгованості з пені у розмірі 13 039,55 дол. США.
Копія постанови про відкриття даного виконавчого провадження була направлена поштою на адресу позивача, після чого стало відомо про існування виконавчого напису нотаріуса.
Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, на підставі наступного.
26.03.2007 року ОСОБА_1 уклав з ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір № ODG0GА00000082, відповідно до якого отримав кредит у розмірі 45 000 дол. США. Відповідно до розрахунку заборгованості, який додано до виконавчого напису, остання як систематична виникла 28.12.2009 року.
Нотаріус же здійснив стягнення за період з 26.03.2007 року по 05.09.2017 року, по-перше, не з моменту виникнення права вимоги, а, по-друге, після спливу 3 років з дня виникнення права вимоги. Крім цього, нотаріус також здійснив стягнення пені у розмірі 13 039,55 дол. США за період з 26.03.2007 року по 05.09.2017 року, тобто за 10 років та 6 місяців.
Позивач зазначає, що умови кредитного договору № ODG0GА00000082 від 26.03.2007 року не містять положень щодо збільшення років позовної давності.
Таким чином заборгованість за кредитом не є безспірною, а виконавчий напис вчинено за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло більше 3-х років, що загалом є порушенням ст. 88 Закону України Про нотаріат. Також зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Але виконавчий напис, натомість, містить стягнення з ОСОБА_1 грошову суму в доларах США з значеним еквівалентом у гривні.
Крім цього, позивач посилається на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2013 року у справі № 1512/2141/2012, яке набрало законної сили 12.03.2013 року, за позовом ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в рахунок заборгованості за кредитним договором № ODG0GА00000082 від 26.03.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу.
Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання з`явився, на задоволенні позовних вимог наполягав, щодо заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав.
Представник ТОВ «Кей-Колект» Краснопивцев О.К. в судове засідання з`явився, проти задоволення позову не заперечував, на заочний розгляд справи згодній.
Третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Станом на 14.05.2019 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
- заборгованості за тілом кредиту у розмірі 37 132,53 дол. США;
- заборгованості за відсотками у розмірі 57 584,76 дол. США;
- заборгованості з комісії у розмірі 7 906,20 дол. США;
- заборгованості з пені у розмірі 13 039,55 дол. США.
Копія постанови про відкриття даного виконавчого провадження була направлена поштою на адресу позивача, після чого стало відомо про існування виконавчого напису нотаріуса.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про натаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Також судом встановлено, що 26.03.2007 року ОСОБА_1 уклав з ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір № ODG0GА00000082, відповідно до якого отримав кредит у розмірі 45 000 дол. США. Строк дії договору до 23.03.2017 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, який додано до виконавчого напису, остання систематична виникла 28.12.09 року.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинною законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. І ст. 261 ЦК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або «значений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Таким чином, право вимоги у банка виникло з 28.12.2009 року, яке банк використав у 2013 році.
Так, згідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2013 року у справі № 1512/2141/2012, яке набрало законної сили 12.03.2013 року, за позовом ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в рахунок заборгованості за кредитним договором № ODG0GА00000082 від 26.03.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу.
Таким чином, судом встановлено, що в 2013 році достроково звернуте стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення всієї заборгованості по договору на підставі ст. 72 Закону України «Про іпотеку» та п. 16.7 договору.
Нотаріус здійснив стягнення за період з 26.03.2007 року по 05.09.2017 року, не з моменту виникнення права вимоги, та після спливу 3 років з дня виникнення права вимоги. Крім цього, нотаріус також здійснив стягнення пені у розмірі 13 039,55 дол. США за період з 26.03.2007 року по 05.09.2017 року, тобто за 10 років та 6 місяців.
Відповідно до ст. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Умови кредитного договору № ODG0GА00000082 від 26.03.2007 року не містять положень щодо збільшення років позовної давності.
Таким чином судом встановлено, що заборгованість за кредитом не є безспірною, а виконавчий напис вчинено за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло більше 3-х років, що загалом є порушенням ст. 88 Закону України Про нотаріат.
Крім цього, відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Виконавчий напис, натомість, містить стягнення з ОСОБА_1 грошову суму в доларах США з значеним еквівалентом у гривні.
«Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - не обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис) як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимоги; стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність тору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17 (Постанова Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15).
Враховуючи зазначене та на підставі всебічного, повного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, обставин справи, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа на стороні позивача: ТОВ «Кей-Колект», третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 17 травня 2019 року.
Суддя А.В.Науменко