ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року м. Херсон

справа № 662/2876/18

провадження № 22-ц/819/793/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.

Чорної Т.Г.,

секретар Геленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області у складі судді Тимченко О.В. від 27 лютого 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради до ОСОБА_1 про повернення зайво отриманих коштів,

встановив:

У жовтні 2018 року комунальне підприємство «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення зайво отриманих коштів.

Позовна заява мотивована тим, що Генічеським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області було винесено постанову від 26 жовтня 2017 року ВП № 5078909 про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 08 квітня 2016 року № 653/1694/15-ц про стягнення з КП «Генічеське БТІ» ХОР на корись ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 08 червня 2015 року по 23 листопада 2015 року в розмірі 30208 грн 72 коп. без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

За зазначеною постановою ОСОБА_1 отримав 30208,72 грн, з яких кошти у розмірі 5908,83 грн (ЄСВ -1087,51 грн, ПДФО -4368,19 грн, військовий збір- 453 грн) були помилково перераховані на його користь виконавчою службою, оскільки зазначені кошти є податками та зборами, які ОСОБА_1 не належать за законом.

Позивач зазначає, що КП «Генічеське БТІ» ХОР відповідно до норм Податкового Кодексу України є податковим агентом, який зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок до бюджету від імені за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі .

КП «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради неодноразово як усно так і письмово зверталося до ОСОБА_1 про повернення помилково отриманих коштів, однак у добровільному порядку відповідачем кошти не повернуті.

У зв`язку з викладеним, посилаючись на норми ст.ст.1212,1215 ЦК України позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради кошти у розмірі 5908,83 грн.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду виконувалося в примусовому порядку, а отже суми, які підлягали відрахуванню як утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів в сумі 5908,83 грн та платником яких є підприємство були помилково перераховані на користь ОСОБА_1 через помилку виконавчої служби та є коштами, які не належать відповідачу. Суд першої інстанції надав неправильну оцінку обставинам у справі, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 її доводи не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим. Посилається на те, що комунальному підприємству було достовірно відомо про закриття виконавчого провадження у зв`язку з його фактичним виконанням 26.10.2017 року, проте дій державного виконавця щодо перерахування йому всієї присудженої суми, не оскаржувалися. Вважає, що він довірив правильне виконання рішення суду щодо стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу державі через органи державної виконавчої служби, а тому отримання ним присудженої заробітної плати не може бути повернуто. Також, посилається на умисне невиконання підприємством вимог ПК України, щодо сплати податків та обов`язкових платежів з присудженої суми.

Заслухавши доповідача, представника позивача, відповідача , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних, допустимих доказів чому не були утримані необхідні податки та платежі, завдання збитків на суму заявлену до стягнення, сплати підприємством цієї суми в бюджет; суд не встановив ніяких неправомірних дій, що свідчили б про недобросовісність, намагання заволодіти неналежними ОСОБА_1 коштами з його сторони. Суд першої інстанції також вважав, що визнання за позивачем, за спливом майже 4 років, права на стягнення з відповідача заявленої суми, яка є податком та іншими обов`язковими платежами, що належить до обов`язкової сплати позивачем - буде порушенням принципу правової певності.

Суд встановив та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 23 листопада 2015 року, з урахуванням ухвали про виправлення арифметичної помилки від 14 грудня 2015 року, стягнуто з Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 08 червня 2015 року по 23 листопада 2015 року в розмірі 30208 грн 72 коп. без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

На підставі рішення Генічеським районним судом Херсонської області 08 квітня 2016 року видано виконавчий лист №653/1694/15-ц, який перебував на примусовому виконанні в Генічеському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Згідно з статтею 129-1 Конституцією України, статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Постановою заступника начальника Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 06 травня 2016 року зупинено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №653/1694/15-ц, у зв`язку з зверненням КП «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради до суду з заявою про відстрочку виконання рішення, яке поновлено постановою від 20 вересня 2017 року /а.с.41, 91/.

Постановою головного державного виконавця Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 26 жовтня 2017 року у зв`язку з фактичним повним виконання рішення суду про стягнення з комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу з 08 червня 2015 року по 23 листопада 2015 року в розмірі 30208 грн 72 коп. без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, виконавче провадження з примусового виконання виконавчий лист №653/1694/15-ц, видного 08 квітня 2016 року Генічеським районним судом закінчено/а.с.14/. Також, внаслідок повної сплати заробітної плати, постановою про зняття арешту з коштів від 26.10.2017 року, державний виконавець зняв арешт з коштів на рахунку, що належить боржнику / а.с.92/

Отже, ОСОБА_1 отримав присуджену суму без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, що ним не заперечується.

Водночас ст. 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платником ЄСВ, як обов`язкового платежу до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування, що справляється в Україні з метою забезпечення страхових виплат за поточними видами загальнообов`язкового державного соціального страхування є позивач.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Податкового Кодексу, відповідно до п. 162.1 ст. 162 якого платником податку на доходи фізичних осіб є, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, та податковий агент.

Об`єктом оподаткування платника податку є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого згідно із пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Кодексу включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту) (пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Кодексу).

Крім того, доходи, визначені ст. 163 Кодексу, є об`єктом оподаткування військовим збором (пп. 1.2 п. 16- 1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 Кодексу.

Так, згідно із пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок і військовий збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст. 167 Кодексу.

Разом з тим при вирішенні питання про оподаткування роботодавцем виплачуваних за рішенням суду працівникові за вимушений прогул сум потрібно врахувати постанову Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", в абзаці п`ятому п. 6 якої зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив під час визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку із заробітної плати є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає таку суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Зазначене роз`яснення враховано судом першої інстанції та рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 23 листопада 2015 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 14 грудня 2015 року таке зазначення містить в резолютивній його частині.

Враховуючи викладене, юридична особа КП «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, при нарахуванні (виплаті) платнику податку - ОСОБА_1 на підставі рішення суду про стягнення суми заробітку за час вимушеного прогулу має виконати усі встановлені Податковим Кодексом функції податкового агента (у т. ч. щодо утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору).

Верховний Суд у справі № 359/10023/16-ц дійшов правового висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, розраховуються без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку повинен нарахувати роботодавець під час виконання відповідного судового рішення. Тобто сума, призначена судом як виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зменшується на суму податків і зборів.

Незважаючи на те, що призначена судом сума зменшується на суму податкових відрахувань, цей факт в жодному разі не погіршує становище працівника. Адже якби працівник просто отримував зарплату, а вимушено був відсутній на роботі, то таку зарплату він отримував би також з урахуванням утримання обов`язкових податкових платежів.

Отже, з розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 30 208 грн 72 коп. має бути утриманий податок на доходи фізичних осіб у розмірі 4 368 грн 19 коп., єдиний соціальний внесок в сумі 1087 грн 51 коп. та військовий збір у розмірі 453 грн 13 коп., а всього в сумі 5 908 грн 83 коп., які в силу вимог ПК України має сплатити КП «Генічеське БТІ», як податковий агент.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду виконувалося в примусовому порядку, ОСОБА_1 згідно розпоряджень державного виконавця за платіжними дорученнями позивача №1883 від 05.10.2017 року, №20134 від 24 жовтня 2017 року, №1777 від 26 вересня 2017 року отримав на банківську картку кошти в загальній сумі 30 208 грн 72 коп. / а.с.88-90/, але на письмове звернення підприємства про добровільне повернення коштів в сумі 5 908 грн 83 коп., як прибуткового податку та обов`язкових платежів, що повинні бути відраховані з суми 30 208 грн 72 коп. та сплачені підприємством /а.с.16/ відмовився повернути підприємству зазначену суму.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Разом з тим у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

У статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Ураховуючи обов`язок позивача сплати податків та інших обов`язкових платежів, відсутні підстави для отримання цієї суми відповідачем. Кошти щодо яких виник спір у справі - це та частина присуджених коштів відповідачу рішенням суду, з яких позивач зобов`язаний сплатити податок з доходів працівника та військовий збір з доходів працівника, не є сумою заробітної плати, що належить до виплати ОСОБА_1

Тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положення статті 1215 ЦК України.

З огляду на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», колегія суддів зазначає, що підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, тому зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися при вирішенні спору.

Заперечення відповідача про не оскарження підприємством дій державного виконавця про перерахування йому всієї присудженої суми без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, не спростовує обов`язок підприємства, як податкового агента здійснити сплату податків та обов`язкових платежів, які отримані ОСОБА_1 безпідставно.

Крім того, порядок оподаткування доходів визначає Податковий Кодекс, а норми Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкція з організації примусового виконання рішень, у редакції наказу міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5 не містять положень щодо перерахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів з присудженої судом суми стягнення заробітної плати.

Висновок суду першої інстанції про недопущення порушення принципу правової певності не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки виконання рішення суду здійснювалося у примусовому порядку та закінчено 26.10.2017 року, в той час як до суду позивач звернувся у жовтні 2018 року.

Висновок суду, що позивачем як податковим агентом не виконано обов`язок утримати необхідні податки і платежі з суми заборгованості заробітної плати за вимушений прогул ОСОБА_1 не охоплює ту обставину, що виконання рішення суду про стягнення заборгованості в суму якої враховані необхідні податки і платежі виконувалося підприємством не в добровільному порядку, а шляхом перерахування визначеної судом суми за розпорядженням державного виконавця на банківську картку стягувача.

Поза увагою суду першої інстанції на думку судової колегії залишилася та обставина, що заявлена до стягнення сума не є збитками, а відноситься до податків, обов`язок по сплаті яких визначений Конституцією України.

Враховуючи, що стягувана сума, яка отримана ОСОБА_1 разом з сумою середньої заробітної плати, є сумою прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, яка підлягає обов`язковій сплаті податковим агентом - позивачем по справі, а отже висновок суду першої інстанції щодо несплати позивачем цієї суми до бюджету, як підстави для відмови у задоволенні позову суперечить виконанню обов`язку позивача.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає доведеними та такими що ґрунтуються на нормах матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради коштів у розмірі 5 908 грн 83 коп., як суми прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, які підлягають сплаті податковим агентом.

Вирішуючи питання стягнення судового збору з відповідача, колегія суддів виходить з того, що позивач намагався у досудовому порядку вирішити спір щодо повернення ОСОБА_1 безпідставно отриманих коштів, які підприємство зобов`язано перерахувати як прибутковий податок та інші обов`язкові платежі шляхом направлення відповідачу листа, проте ОСОБА_1 відмовився повертати кошти, а тому при вирішенні питання про розподіл судових витрат до яких відноситься судовий збір враховує норми п.3 ч.3 ст. 141 ЦПК України. Так, позивачем сплачений судовий збір в загальній сумі 4 405 грн ( 1762 грн /а.с.6/, 1921 грн /а.с.88/, 722 грн /а.с.105/, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради.

На підставі викладеного, статті 1212 ЦК України, керуючись статями 141, 367,374,376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради задовольнити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 лютого 2019 року скасувати, ухвалити нове.

Позов Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради до ОСОБА_1 про повернення зайво отриманих коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради кошти у розмірі 5 908 грн 83 коп., як суми прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, які підлягають сплаті податковим агентом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4 405 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Т.Г.Чорна

Повний текст постанови складено 23 травня 2019 року

Суддя І.В. Склярська