Справа № 143/709/17
Провадження № 22-ц/801/1867/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Марченко Л. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 рокуСправа № 143/709/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Марчук В.С., Якименко М.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 07 червня 2017 року, ухваленого суддею Марченко Л.В. в м. Погребищі, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Андрушівської сільської ради про визнання права на спадкове майно у порядку спадкування,

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,26999 га, кадастровий номер :01:001:0137, що знаходиться на території Андрушівської сільської ради, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я його померлої баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі земельну ділянку.

Зазначає, що згідно заповіту від 20.06.2007 ОСОБА_3 все своє майно заповіла йому. Вказану спадщину він належним чином прийняв, інших спадкоємців немає. Оформити спадщину він не має змоги, так як втрачені правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 07 червня 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,6999 га, кадастровий номер :01:001:0137, яка розташована на території Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись із вказаним рішенням, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Також просить залучити її в якості співвідповідача у даній справі.

Скарга мотивована тим, що рішення прийняте про її права та обов`язки, однак, вона не була залучена до участі у справі; заповіт від 20.06.2007 на підставі якого визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно скасований заповітом від 24.06.2010; судом не перевірено чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_3 та наявність інших заповітів; судом не з`ясовано, хто має бути належним відповідачем у справі; після смерті ОСОБА_3 заводилася лише одна спадкова справа і лише один спадкоємець (син ОСОБА_3 ) після її смерті звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 07 червня 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Від Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.04.2011 в с. Городниця Уманського району Черкаської області померла ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру, ОСОБА_3 була власником земельної ділянки площею 2,6999 га, що розташована на території Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області.

Згідно заповіту від 20.06.2007, ОСОБА_3 земельну ділянку, що розташована на території Андрушівської сільської ради, посвідчену державним актом серії ЯБ №665141 від 15.02.2007, та майновий пай заповіла ОСОБА_2

Листом Погребищенської нотаріальної контори від 12.05.2017 ОСОБА_2 . роз`яснено, що видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом не можливо через відсутність у нього правовстановлюючих документів щодо належного спадкодавцеві майна.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду та для задоволення позову судом першої інстанції.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуваним рішенням порушуються її права та інтереси, оскільки воно стосується її права користування спірною земельною ділянкою.

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом вказаної норми право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Отже, при апеляційному розгляді слід встановити чи впливає прийняте по справі рішення будь-яким чином на права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, що подає апеляційну скаргу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №665141 від 15.02.2007 була власником земельної ділянки площею 2,6999 га на території Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру, за життя ОСОБА_3 складено наступні заповіти: 24.06.2004, 01.11.2005, 01.11.2005, 20.06.2007 та 24.06.2010.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 зазначив, що він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , яка згідно заповіту від 20.06.2007 заповіла йому, зокрема, належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Однак, із копії спадкової справи №394/2001, заведеної державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 слідує, що 24.06.2010 ОСОБА_3 склала новий заповіт, яким належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №665141 земельну ділянку розміром 2,6999 га, розташовану на території Андрушівського сілсьької ради, заповіла ОСОБА_4 .

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як слідує із вказаної копії спадкової справи №394/2001, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_4 , подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Право ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2,6999 га (кадастровий номер :01:001:0137), розташовану на території Андрушівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 15.02.2012.

Доказів того, що ОСОБА_2 звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не містить, так як і не містить постанови нотаріуса про відмову у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину.

27.11.2012 в АДРЕСА_1 Черкаської області ОСОБА_4 помер.

Після смерті ОСОБА_4 03.04.2013 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в спадковій справі №205/2013, заведеної після смерті ОСОБА_4 , заявою про прийняття спадщини, однак, не отримала свідоцтво про право на спадщину.

У ч. 5 ст. 1268 ЦК України зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тобто із вказаного слідує, що на момент звернення ОСОБА_2 до суду із позовом право на спірну земельну ділянку мала ОСОБА_5 , як спадкоємець після смерті чоловіка ОСОБА_4 , до якого перейшло право власності на вказану земельну ділянку після смерті своєї матері.

Звертаючись до суду із позовом про визнання права на спадкове майно у порядку спадкування, ОСОБА_2 відповідачем зазначив Андрушівську сільську раду Погребищенського району Вінницької області, вказавши при цьому, що інші спадкоємці відсутні.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Суд першої інстанції, задовольняючи вимоги про визнання права власності на спадкове майно, не з`ясував, чи прийняв позивач спадщину в установленому законом порядку, чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , чи звертався позивач до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про спадщину та чи міститься в спадковій справі постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, не встановив коло всіх спадкоємців та не з`ясував, чи не будуть даним рішенням порушуватися права та інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що рішенням суду першої вирішено питання про права та обов`язки апелянта, якого не було залучено до участі в справі.

В силу повноважень, визначених ЦПК України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями заміни сторони або залучення до участі у справі інших осіб, тому вимога апеляційної скарги про залучення ОСОБА_1 у якості співвідповідача задоволенню не підлягає.

Прийняття судом рішення про права, свободи, інтереси та або обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки іншим доводам апеляційної скарги.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в законній силі залишатись не може та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 141, п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, вважає за необхідне судовий збір, сплачений позивачем за подачу позовної заяви залишити за ним.

Апелянтом за подачу апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 1153,50 грн.

Згідно п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При зверненні до суду підлягав до сплати судовий збір у розмірі 640 грн, тому за подання апеляційної скарги підлягав до сплати судовий збір в розмірі 960 грн.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 960 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 07 червня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Андрушівської сільської ради про визнання права на спадкове майно у порядку спадкування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді В.С. Марчук

М.М. Якименко