Дата документу 29.05.2019 Справа № 337/2813/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/2813/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/2082/19 Нещеретна Л.М.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю

Суддів: Полякова О.З.

Крилової О.В.

За участю секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «УкрСиббанк», про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 06 вересня 1996 року між нею та відповідачем було укладено шлюб.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2018 року шлюб було розірвано.

Під час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя та кредитні кошти, ними було набуто спільне нерухоме майно у вигляді двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка оформлена на ім`я відповідача.

Відповідно до кредитного договору від 02.08.2005 року, вони з метою придбання вказаної квартири через недостатність наявних у родині коштів отримали кредитні кошти у розмірі 13 000,00 доларів США.

Кредитні зобов`язання в повному обсязі сторонами у справі не виконані, але платежі сплачуються позивачем своєчасно, заборгованість відсутня.

Зазначає, що відповідач її права на частку у спільному майні подружжя не визнає, замінив замки у квартирі, до квартири її не пускає, комунальні та кредитні платежі не сплачує. Посилаючись на зазначені обставини просила суд поділити спільне майно подружжя: двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 між нею та відповідачем, виділивши кожному по 1/2 частині вищевказаної квартири; визнати за нею право особисто приватної власності на 1/2 частину вказаної квартири та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Поділено спільне майно подружжя: двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 між сторонами у справі, виділивши кожному по 1/2 частині вищевказаної квартири.

Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 частину двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1267, 23 грн. судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом залишилось поза увагою, що частина грошей на придбання квартири була подарована його батьками, а іншу частину було ним отримано в кредит, тому вважає, що йому на праві приватної власності належить 3/4 частки спірної квартири, а позивачу належить 1/4 частка спірної квартири. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким поділити спірну квартиру виділивши йому 3/4 частини квартири, а позивачу 1/4 частину квартири.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 06 вересня 1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб. 02 серпня 2005 року ОСОБА_1 було придбано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість даної квартири склала 133 825 грн., що на день продажу еквівалентно 26 500 дол. США. Також 02 серпня 2005 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов яких відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 13 000 дол. США із метою придбання спірної квартири, та договір іпотеки, відповідно до якого забезпечив зазначений кредитний договір шляхом передачі спірної квартири в іпотеку. Рішенням Хортицького районного суду від 13 серпня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано, питання поділу майна подружжя не вирішувалося.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт набуття спірної квартири в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Так, колегія суддів вважає доведеним, що спірна квартира була придбана відповідачем в період перебування у шлюбі з позивачем, а отже вона є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України, о бставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України, договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів відхиляє довід скаржника, викладений в апеляційній скарзі щодо придбання ним квартири за рахунок належних йому особистих коштів, а саме 16 000 дол. США, які він отримав від батьків у дарунок, оскільки ним не надано жодного доказу на підтвердження зазначеного факту. Посилання відповідача на покази свідків, як на доказ отримання ним грошових коштів у дарунок колегія суддів вважає неналежним доказом, оскільки виходячи із суми дарунку, договір дарування мав бути укладений виключно у письмовій формі.

Окрім того, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на численні, на його думку, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки дані доводи не відповідають матеріалам справи. Так, із матеріалів справи вбачається наявність судових повісток про виклик сторін до суду, розписок про їх отримання, поштових повідомлень про їх вручення, а також матеріали справи містять відповідь позивача на відзив. Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Законне, обґрунтоване, правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 29 травня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: О.З. Поляков

О.В. Крилова