Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1528/17
Провадження №: 2/332/7/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Яцуна О.С.,

за участю секретаря - Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, який в подальшому був неодноразово уточнений. Так, 30.11.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із черговою уточненою позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, в якій просила суд встановити факт родинних відносин, визнавши, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , є донькою ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , та брата ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати за позивачкою право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті бабці ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся - ОСОБА_6 . До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6 увійшов житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який вона фактично прийняла у спадщину після смерті матері ОСОБА_7 та брата ОСОБА_8 , але не зареєструвала на час смерті на своє ім`я правовстановлюючими документами. Єдиною спадкоємицею за законом, яка фактично прийняла спадщину є позивач - ОСОБА_1 Але, у зв`язку із відсутністю у неї свідоцтва про народження спадкодавця ОСОБА_6 та документів, що підтверджують право власності ОСОБА_6 на спадкове майно, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Китаєвої О.О. від 26.08.2016 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_2 . З цих підстав позивачка звернулася до суду.

У вересні 2017 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 із зустрічним позовом про встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтував тим, що в липні 2017 року йому стало відомо, що ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, але він вважає, що при постановленні питання про спадкування за законом, ОСОБА_2 є спадкоємцем другої черги, в той час як ОСОБА_1 є спадкоємицею п`ятої черги, що унеможливлює прийняття нею спадщини раніше. На час відкриття спадщини ОСОБА_2 було відомо про наявність у ОСОБА_6 рідної дочки - ОСОБА_5 , яка є спадкоємцем за законом першої черги, саме тому він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. З цих підстав ОСОБА_2 просив встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його рідної сестри - ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони в судове засідання не з`явилися. Від представника ОСОБА_1 - адвоката Дьякової Т.В., надійшла до суду заява про розгляд справи без її участі та без участі ОСОБА_1 , просила суд задовольнити вимоги уточненої позовної заяви ОСОБА_1 та відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2

Від ОСОБА_3 надійшла до суду заява, в якій він просив розглядати справу без його участі, визнав позовні вимоги ОСОБА_1 й не заперечував проти їх задоволення, та просив відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 .

Від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9 , надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_2 , позовні вимоги зустрічного позову підтримав у повному обсязі, просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позову в повному обсязі, та встановити ОСОБА_2 додатковий строк для прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності та оцінивши зібрані у справі докази, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 07.04.2014 року, актовий запис № 123 (т.1 а.с.8).

На підставі частини першої та другої ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі, родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Звертаючись із зазначеним позовом, ОСОБА_1 просила суд встановити факт родинних відносин між своєю бабкою та прабабкою, а саме, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті матері ОСОБА_7 та брата ОСОБА_8 .

У свою чергу, заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 у зустрічному позові зазначає, що звернення ОСОБА_1 до суду із вимогою про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_10 є безпідставним, оскільки цей факт ніким не оспорюється, крім того ОСОБА_1 є неналежним позивачем в провадженні за даним позовом.

Із даними запереченнями суд не погоджується, оскільки підставами для відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_2 були відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин, та необхідність встановлення факту прийняття спадщини (т.1 а.с.116 - зворотній бік), а отже ОСОБА_1 є заінтересованою особою, адже від встановлення цих фактів залежить виникнення її майнових прав.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так, відповідач ОСОБА_2 не оспорює факту прийняття спадщини ОСОБА_10 після смерті матері - ОСОБА_7 , зазначивши про це у зустрічній позовній заяві, відповідач ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і зазначив, що обставини, викладені в уточненій позовній заяві від 23.11.2018 року, відповідають дійсності (т.2 а.с.157), а отже сторонами ці юридичні факти не оспорюються.

Крім того, на підтвердження вказаних фактів суду була надана копія будинкової книги, з якої вбачається, що батьками ОСОБА_11 були ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8. та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9., а також те, що ОСОБА_13 змінила прізвище з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 » (т.1 а.с.97-101).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 28.08.1981 року Ленінським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, відбулася зміна прізвища спадкодавця з « ОСОБА_15 » на « ОСОБА_16 » (т.1 а.с.14).

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6 увійшов житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який вона фактично прийняла у спадщину, але не зареєструвала на час смерті на своє ім`я правовстановлюючими документами, що не заперечується сторонами.

Крім того, цей факт підтверджується наступним.

Будинок АДРЕСА_2 належав на праві особистої власності ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом № 153 від 26.02.1974 року, виданим Запорізьким міськкомунхозом (т.1 а.с.21) та рішенням № 85 виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудівників від 21.02.1974 року про оформлення права власності на будинок, який знаходиться в АДРЕСА_2, відповідно до якого було розглянуто заяву ОСОБА_7 та встановлено, що житловий будинок дійсно належить ОСОБА_12 з 1930 року, а тому було вирішено оформити право власності на цілий будинок на ім`я ОСОБА_12 (т.1 а.с.20).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько спадкодавця - ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Центрально-Міським РАГС м. Кривий Ріг, актовий запис № 873 (т.1 а.с.19).

На час смерті спадкодавця ОСОБА_12 був відсутній заповіт, спадкування здійснювалося за законом.

Єдиною із спадкоємців, хто успадкував спірний будинок на підставі ст. 549 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, була дружина спадкодавця ОСОБА_12 - ОСОБА_7 , яка за життя не переоформила на своє ім`я успадкований спірний житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим відділом ЗАГС Шевченківського райвиконкому м. Запоріжжя 13.11.1983 року, актовий запис № 6633 (т.1 а.с.22).

На підставі ст. 549 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 , які за законом фактично прийняли спадщину, оскільки вступили в управління та володіння спадковим майном, а саме спірним житловим будинком, були донька ОСОБА_6 та син ОСОБА_8 , і вони, так само, не вирішували питання про переоформлення документів на будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької міської ради 06.11.1998 року, актовий запис № 9321 (т.1 а.с.93).

За життя ОСОБА_8 заповіту не складав, спадкоємці першої черги були відсутні, а отже єдиною спадкоємицею на підставі ст.ст. 530, 549 Цивільного кодексу УРСР була ОСОБА_10 , яка вступила в управління та володіння спадковим майном.

За життя ОСОБА_6 заповіту не залишила, а тому спадкування здійснюється за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця: донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_4 , які відповідно до ст. 1270 ЦК України не звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується спадковою справою № 15/2016 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 (т.1 а.с.85-117). Крім того, зазначені особи не проживали постійно із спадкодавцем. Так, згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг від 28.07.2016 року за вих. № 04-1916-2249 ОСОБА_6 була зареєстрована на час своєї смерті разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_17 (т.1 а.с.17).

З урахуванням наведеного ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вважаються такими, що не прийняли спадщину.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця.

До другої черги відноситься відповідач ОСОБА_2 , який є рідним братом спадкодавця ОСОБА_6 . У передбачений ст. 1270 ЦК України ОСОБА_2 не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Так, звертаючись із зустрічним позовом ОСОБА_2 просив встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини, зазначивши підставою те, що він вважав, що його племінниця своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і не мав сумнівів про те, що вона отримала всі правовстановлюючі документи на спадкове майно. Зазначені обставини ОСОБА_2 вважає істотними, відповідно причину пропуску строку також вважає поважною.

Але, з цими твердженнями позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 не можна погодитись. Для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини потрібно довести поважність причин пропущення шестимісячного строку, встановленого Цивільним кодексом України.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд ухвалює рішення про призначення додаткового строку для прийняття спадщини, якщо буде встановлено, що причини його пропуску є поважними. Зокрема, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, нездоланними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Наприклад, такими причинами, можуть бути стан здоров`я спадкоємця, його перебування за кордоном на навчанні, на роботі, у тривалому відрядженні, відбування покарання і неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо. Такі обставини мають бути підтверджені документально.

Проте, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надано доказів про поважність причин пропуску встановленого законом строку в шість місяців й не підтверджено жодними належними і допустимими доказами про виниклі обставини, які перешкоджали б йому звернутися із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори або надіслати поштою заяву протягом встановленого законодавством шестимісячного строку, у зв`язку із чим суд вважає, що зустрічний позов не знайшов свого підтвердження в суді, а отже не підлягає задоволенню.

Як було зазначено вище, разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини проживала її онука - позивач ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг від 28.07.2016 року за вих. № 04-1916-2249 щодо реєстрації ОСОБА_6 на час смерті разом із ОСОБА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідачі за первісним позовом не заперечували проти того, що ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_10 , крім того це підтверджено наступними доказами:

Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_6 , виданим відділом РАГС Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя 26.12.2003 року, актовий запис №529, яким підтверджується зміна прізвища ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на « ОСОБА_19 » (т.1 а.с.9);

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , виданим Ленінським відділом РАГС 16.06.1983 року, актовий запис № 1652, яким підтверджується факт народження ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також те, що її матір`ю є ОСОБА_20 (т.1 а.с.9). В подальшому, ОСОБА_21 змінила прізвище з « ОСОБА_22 » на « ОСОБА_23 », що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 , виданим Ленінським відділом РАГС м. Запоріжжя 17.05.1988 року, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_9 , виданим Комунарським відділом РАГС м. Запоріжжя 02.07.1993 року (т. 1 а.с.10-11).

Дошлюбним прізвищем ОСОБА_24 було « ОСОБА_15 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_10 , виданим Орджонікідзевським відділом РАГС м. Запоріжжя 19.11.1982 року, актовий запис № 878, в якому зазначено про зміну прізвища ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на « ОСОБА_22 » (т.1 а.с.10);

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_11 , виданого Орджонікідзевським РАГС м.Запоріжжя 25.11.1964 року, актовий запис № 3135, вбачається, що матір`ю ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зазначена ОСОБА_26 (т.1 а.с.12);

Як раніше було встановлено дошлюбним прізвищем ОСОБА_26 було « ОСОБА_14 », а після укладення шлюбу прізвище ОСОБА_26 змінилося на « ОСОБА_27 » (т.1 а.с.14).

З урахуванням наведеного, суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, позиції сторін, які не заперечували проти зазначених фактів, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо встановлення факту родинних відносин та факту прийняття спадщини законні та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті бабці ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину може одержати спадкоємець, який прийняв спадщину.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається зі спадкової справи № 15/2016, 26.08.2016 року позивачка ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_28 , звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Китаєвої О.О. із заявою про видачу свідоцтва про спадщину за законом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2016 року за вих. № 277/02-31.

Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

За таких обставин, через відсутність документів, які підтверджують факт родинних відносин та факт прийняття спадщини, позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права на нерухоме майно. Реалізувати своє право у інший, крім судового порядку, спосіб позивач не може.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до вмотивованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні та обґрунтовані, у зв`язку із чим підлягають задоволенню, натомість у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити через недоведеність.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_12 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_13 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ) - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, визнавши, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , є донькою ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті брата ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті бабці ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: О.С. Яцун