233 № 233/3886/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участі секретаря Аллік Ю.М.,

заявника ОСОБА_3,

представника заявника ОСОБА_4,

розглянувши за правилами загального провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка Донецької області цивільну справу за заявою адвоката ОСОБА_4, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, заінтересована особа виконком Костянтинівської міської ради, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_4, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_3, заінтересована особа виконком Костянтинівської міської ради, звернувся до суду із заявою про визнання безвісно відсутнім сина заявника ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_5 протягом 2010-2013 років працював у м. Донецьку. У середині січня 2014 року він виїхав до м.Харькова, а приблизно через тиждень телефоном повідомив про свій намір поїхати до Росії з метою працевлаштування. З того часу ніяких відомостей від нього не надходило. Тому просив визнати ОСОБА_5 безвісно відсутнім, оскільки його постійна реєстрація за місцем проживання батьків у м. Костянтинівці перешкоджає останнім отримати субсидії з надання комунальних послуг.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 просили заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи виконкому Костянтинівської міської ради Донецької області у судове засідання не зявився, про час та місце проведення був повідомлений належним чином.

Дослідивши заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що згідно довідки КП «СЄЗ м. Костянтинівка» у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані заявник ОСОБА_3, його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно акту житлово-експлуатаційної організації від 06.08.2018 року ОСОБА_5 дійсно зареєстрований у вказаній квартирі з 2004 року, але фактично постійно не мешкає з 2006 року (а.с.7).

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу неправдивих показань, у судовому засіданні пояснили, що проживають у одному будинку із заявником протягом тривалого часу, їм достеменно відомо, що син заявника ОСОБА_5 не виходить на звязок із батьками із січня 2014 року.

Згідно довідок Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області від 08 червня 2018 року та від 25.10.2018 року відомості про місцезнаходження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутні (а.с.5,55).

Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України страхові внески до Пенсійного фонду від імені ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1, з червня 2007 року не перераховувались (а.с.65-68).

За даними Державної прикордонної служби України відомостей про перетин державного кордону громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, в період з 2014 року по теперішній час не виявлено (а.с.69).

Актового запису про смерть ОСОБА_5 не виявлено (а.с.75)

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи визнання її померлою.

Відповідно до вимог ст.43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

У відповідності до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості.

Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування ОСОБА_5 відносяться до січня 2014 року, тому безвісно відсутнім його слід визнати з 01 лютого 2014 року.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 ЦК України, ст.ст. 4, 293, 305-309 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву адвоката ОСОБА_4, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, заінтересована особа виконком Костянтинівської міської ради, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, безвісно відсутнім з 01 лютого 2014 року.

Розяснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.С.Малінов

ОСОБА_9ОСОБА_1

ОСОБА_2