Справа № 308/128/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

за участю секретаря судового засідання Секереш О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачева Міністерства оборони України, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі органу реєстрації, про визнання за особою права користування житловим приміщенням та права на реєстрацію місця проживання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зустрічним позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачева Міністерства оборони України, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі органу реєстрації, про визнання за особою права користування житловим приміщенням та права на реєстрацію місця проживання.

Зустрічний позов мотивовано тим, що позивач проходить військову службу в органах військової прокуратури Західного регіону України.

Позивачу та членам його сім`ї під час проходження військової служби в Ужгородському гарнізоні для тимчасового проживання була виділена у вересні 2011 року кімната № АДРЕСА_1 в гуртожитку АДРЕСА_2 , де він разом із своєю сім`єю проживає до теперішнього часу, а з 17.11.2011 р. позивач значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 , що стверджено відповідною відміткою у його паспорті.

Однак, на чисельні звернення позивача, щодо реєстрації його разом із сім`єю з кімнати №36 в кімнату АДРЕСА_1 , де він фактично проживає з моменту вселення у гуртожиток, КЕВ м. АДРЕСА_2 , як балансоутримувач зазначеного гуртожитку, жодних заходів на забезпечення права позивача на користування житловим приміщенням та реєстрацію його за місцем проживання не здійснив, документів на перереєстрацію позивача не оформив, чим очевидно порушив його житлові права.

Оскільки право позивача на користування житловим приміщенням, де він проживає разом із членами своєї сім`ї та право на їх реєстрацію порушено, позивач просив суд зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачево укласти договір про надання комунальних послуг з ОСОБА_1 , який проживає разом із своєю сім`єю в кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 , зобов`язати виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі органу реєстрації зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 разом із його членами сім`ї.

Також ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд: визнати факт постійного проживання з 17.11.2011 року ОСОБА_1 разом із його сім`єю: дружини - ОСОБА_2 , 1981 року народження, сина - ОСОБА_3 , 2008 року народження, з 08.08.2012 року сина - ОСОБА_4 , 2012 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження за адресою в АДРЕСА_4 ; визнати за ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї в складі: дружини - ОСОБА_2 , 1981 року народження, сина - ОСОБА_3 , 2008 року народження, сина - ОСОБА_4 , 2012 року народження право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 ; зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачево укласти договір про надання комунальних послуг з ОСОБА_1 , який проживає разом із своєю сім`єю в кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 ; зобов`язати виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі органу реєстрації зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 разом із його членами сім`ї, а саме: дружину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судове засідання позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з`явились. Від представника позивача за зустрічним позовом Р.Краснова, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та представника, де також зазначено, що зустрічний позов вони підтримують та просять задовільнити.

Представник відповідача за зустрічним позовом П.Соскида в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомленим. Також, представник відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачева Міністерства оборони України подав до суду клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовільнити з врахуванням обставин викладених у рішенні Апеляційного суду від 30.05.2017 року по справі №308/6494/15-ц, та постанови касаційного суду .

З поданого представником відповідача відзиву вбачається, що КЕВ м. Мукачеве вищезазначений зустрічний позов та збільшення позовних вимог до нього не визнає в повному обсязі, посилаючись на незаконність вимог позивача, їх необґрунтованість та відсутність права у останнього на звернення до суду з таким позовом, оскільки позивач вже звертався до суду з зазначеним вище предметом спору.

Відповідач зазначає, що ордер може бути виданий лише один раз на вільну жилу площу. Визнання площі, на якій проживає інша особа, вільною здійснюється в судовому порядку з дотриманням норм, які регулюють виселення такої особи.

Позивачу, ОСОБА_1 разом із сім`єю (на той час три особи) у вересні 2011 року був виданий спеціальний ордер за №000056 на вільне на той час житлове приміщення, кімнату №36 для заселення та тимчасово проживання на час його трудових відносин з МО України, та в безпосередній близькості до місця роботи - військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України.

Але, оскільки ОСОБА_1 вважав, що виділена кімната АДРЕСА_5 , на яку йому видано спеціальний ордер не підходить для проживання його сім`ї, то він самовільно зайняв кімнату №15, яка за призначенням вважається, як приміщення для розміщення військовослужбовців відряджених до Ужгородського гарнізону (раніше вважалось як приміщення для військовослужбовців вищих офіцерських та генеральських чинів).

Позивач у 2014 р. звертався до КЕВ м.Мукачево про надання йому спеціального ордеру на кімнату №15, але роз`яснивши йому про статус житлового приміщення кімнати №15 та те, що йому вже видано спеціальний ордер №000056 на кімнату №36 названого гуртожитку йому було відмовлено.

Не погодившись з відповіддю КЕВ м.Мукачево Дракін ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про отримання спеціального ордеру на кімнату №15 та відновлення порушених житлових прав. Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 та виніс відповідне рішення у справі №308/6494/15 від 02.12.2016 р.

КЕВ м.Мукачево оскаржив винесене рішення по справі №308/6494/15 від 02.12.2016 р. до Апеляційного суду Закарпатської області. Апеляційний суд виніс Рішення по справі 308/6494/15-ц, якою задовольнив апеляційну скаргу КЕВ АДРЕСА_2 , а рішення суду першої інстанції скасував. ОСОБА_1 на Ухвалу апеляційного суду подав касаційну скаргу, відкрито касаційне провадження.

Також відповідач вказав, що подавши зустрічний позов, представник позивача покладається на неправдиві дані стверджуючи те, що його довіритель продовжує проживати за вказаною адресою по АДРЕСА_4 проігнорувавши ч.3 п.10 ст.175 ЦПК України чим вводить суд в оману, оскільки згідно інформації завідуючої гуртожитком позивач вже тривалий час не проживає за вказаною адресою, що підтверджено належними та допустимими доказами (акти перевірки житлового приміщення від 18.10.2016 року, 03.11.2017 року) та відповідь військової прокуратури Західного регіону на запит начальника КЕВ м.Мукачево про місце перебування та подальшої служби ОСОБА_1 .

У липні 2014 року ОСОБА_1 вибув з місця служби військової прокуратури Ужгородського гарнізону до нового місця служби, військової прокуратури Західного регіону м.Львів, де і проходить службу.

Вибувши до нового місця служби позивач належним чином кімнату не здав, продовжує неправомірно утримувати надане тимчасове житло, яке не може бути розподілене іншим військовослужбовцям, які потребують поліпшення житлових умов.

Представник Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі органу реєстрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомленим.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.03.2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 було прийнято судом до розгляду та об`єднано його в одне провадження з первісним позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачева Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та енергоносії.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 14 вересня 2018 року провадження у справі №308/128/18 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачева Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та енергоносії, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачева Міністерства оборони України, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі органу реєстрації, про визнання за особою права користування житловим приміщенням та права на реєстрацію місця проживання зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі 308/6494/15-ц за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево про отримання спеціального ордеру на житло та відновлення порушених житлових прав.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 23 січня 2019 року провадження в цивільній справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачева Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та енергоносії, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачева Міністерства оборони України, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі органу реєстрації, про визнання за особою права користування житловим приміщенням та права на реєстрацію місця проживання поновлено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2019 року провадження по справі за первісним позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачева Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та енергоносії - закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Дослідивши матеріали справи, докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У період з 05.09.2006 року по 30.08.2011 року позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій прокуратурі Західного регіону України (м. Львів) та не перебував на квартирному обліку і проживав у гуртожитку.

10 листопада 2011 року начальником КЕМ м. Мукачево позивачу ОСОБА_1 був виданий спецордер №000056, що він із сім`єю з трьох осіб, прописані у м. АДРЕСА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 та мають право займати кімнату № АДРЕСА_5 у гуртожитку ( АДРЕСА_6 .) на період проходження служби у прокуратурі Ужгородського гарнізону чи до надання жилого приміщення для постійного проживання в установленому порядку.

Згідно наказу начальника КЕВ м. Мукачево від 14.11.2011 року №208 «Про дозвіл на реєстрацію», наказано зареєструвати військовослужбовця ОСОБА_1 та членів його сім`ї: дружину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_3 (гуртожиток МОУ) згідно спец ордеру №000056 від 10.11.2011 року.

Із 17 листопада 2011 року позивач значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_7 , що стверджується відміткою у паспорті.

Інформаційною довідкою №778 від 06 квітня 2017 року виданою КЕВ м.Мукачево стверджується, що згідно інвентиразійних відомостей казармено-житлового фонду КЕВ м.Мукачево станом на 01.04.2014 року рахується військове містечко №45 за адресою: м. Ужгород, пл. Пушкіна, Закарпатської області.

На території даного військового містечка знаходиться будівля №1 «гуртожиток в тому числі підвал» загальною площею 2001,9 кв.м. 1924 року побудови, поверхів 3 і дана будівля рахується на обліку та балансі КЕВ м. Мукачево.

У відповідності до ч. 1 ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально спорудженні або переобладнанні для цієї мети жилі будинки.

Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК України єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного із профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку.

Право користування жилим приміщенням у гуртожитку членів сім`ї (або колишнього члена сім`ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку видано спеціальний ордер для проживання на період її роботи.

Таким чином, єдиною підставою для зайняття жилого приміщення в гуртожитку є спеціальний ордер.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у листопаді 2011 року було видано ордер на право зайняття кімнати №36 у гуртожитку по площі АДРЕСА_2 і в спірну квартиру АДРЕСА_1 позивач поселився за усним дозволом колишнього начальника КЕВ м. Мукачево і дана обставина сторонами не оспорюється.

Рішення адміністрації та профспілкового комітету про переселення не приймалося і ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_1 не видавався (ч. 2 ст. 128 ЖК України), що є єдиною підставою для зайняття жилого приміщення в гуртожитку у відповідності до ст. 129 ЖК України.

Таким чином, через зайняття позивачем спірного жилого приміщення з порушенням встановленого законом порядку, право позивача на нього не виникло.

Окрім наведеного, згідно інформації завідуючої гуртожитком ОСОБА_1 вже тривалий час не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актами перевірки житлового приміщення від 18.10.2016 року, 03.11.2017 року.

З відповіді військової прокуратури Західного регіону від 04.04.2017 року №10/5-139 вих.17 на запит начальника КЕВ м. АДРЕСА_2 вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 14 липня 2015 року увільнений від виконання службових обов`язків за посадою прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону та відряджений до військової прокуратури Західного регіону України (м. Львів) для подальшого проходження військової служби та на час розгляду справи вже обіймав посаду прокурора відділу статистики, ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань військової прокуратури Західного регіону України (м. Львів). Разом з тим, КЕВ м. Львова у листі від 25 вересня 2015 року повідомив, що позивач не перебуває на квартирному обліку у Львівському гарнізоні, оскільки не звертався із відповідним рапортом про отримання службового житла.

Наведене підтверджується Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2017 року у справі №308/6494/15-ц, яким задоволено апеляційну скаргу КЕВ АДРЕСА_2 , а рішення суду першої інстанції - скасовано, а також Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 14.11.2018 року, якою вказане рішення апеляційного суду залишено без змін.

Згідно з ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Відповідно до ч.5 ст. 82 ЦпК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачева Міністерства оборони України, Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі органу реєстрації, про визнання за особою права користування житловим приміщенням та права на реєстрацію місця проживання відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Ужгородський міськрайонний суд, в порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачева Міністерства оборони України, Код , адреса: м. Мукачево, вул. Берегівська об`їздна, 1а.

Виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі органу реєстрації, Код , адреса: м.Ужгород, пл. Поштова, 3.

Суддя Т.Р. Деметрадзе