Справа № 307/1603/19
Провадження № 2/307/1153/19
УХВАЛА

28 травня 2019 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сойма М.М,, ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позов підписаний представником по довіреності ОСОБА_3 .

Встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, а саме: позовну заяву підписано та подано особою, яка не має права її підписання та звернення до суду від імені позивача з наступних підстав.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України,та доповнено Коституцію Укпраїни окремими статтями.

Конституцію України було доповнено статтею 131-2, за частинами першою, третьою та четвертою якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Розділом ХV Перехідних Положень Конституції України, а саме: п.п.11 п.16-1 визначено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Таким чином, норма Закону №1401-VIII відповідно до п. 3 ч. 1 ст.131-2Конституції України щодо представництва виключно адвокатами в судах першої інстанції - почала діяти з 01 січня 2019 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6Закону України«Про адвокатурута адвокатськудіяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з вимогами чю. 1 ст. 60 ЦПК України, представником в суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно доЗакону України"Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Як вбачається із позовної заяви, остання підписана представником ОСОБА_4 Юрієм Васильовичем, який діє згідно довіреності, посвідченої директором Хустського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги Богданом А.А. 13 лютого 2019 року.

Із наданої копії довіреності не встановлено, що представник позивача ОСОБА_3 є адвокатом, має свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, а копія такого свідоцтва до матеріалів позову не додана.

У реєстрі адвокатів відомості про даного представника як адвоката відсутні.

Оскільки спір про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням не є малозначним спором та підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, то правила ч. 2 ст. 60 ЦПК України щодо представництва в суді осіб, які є не є адвокатами, до даного спору не застосовуються.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що позовна заява підлягає поверненню позивачу, оскільки підписана та подана особою, яка не має права її підписання та звернення до суду від імені позивача.

Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

На підставі наведеного і, керуючись ст.ст.60, 65,177, 185,260,261,353-355 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням повернути позивачу ОСОБА_1 на підставі вимог п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України.

Повернути позивачу ОСОБА_1 сплачену ним суму судового збору в розмірі 768,40 (Сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) гривень згідно квитанції від 24 травня 2019 року.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її складання, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Ухвала складена 28 травня 2019 року.

Суддя Тячівського районного суду

Закарпатської області: Сойма М.М