Справа № 638/5448/18
Провадження № 2/638/2296/19
РІШЕННЯ

іменем України

22.04.2019 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.,

за участю секретаря Тарасової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

встановив:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова за позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28 серпня 207 року за адресою м. Харків перехрестя Науки вул. Тобольська мала місце ДТП за участю водія транспортного засобу « КИА» ОСОБА_2 ., реєстраційний номер НОМЕР_1 та « Дачіа» під керуванням позивача, реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті вказаної ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Винним у скоєнні ДТП, відповідно до постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2017 року визнано ОСОБА_2 у подальшому ПАТ СК « Інтер Поліс» виплатило позивачеві частину компенсації страхового відшкодування. Проте позивач не погоджується з сумою виплати та звернувся до суду з метою відшкодування та стягнення з відповідача 1000 гривен суми франшизи, відповідно до полісу страхування № АК/ 4144870 від 19.05.2017, стягнути судовий збір в сумі 680 гривен, стягнути з відповідача суму 2019 гривен 60 копійок- відшкодування за оплату експертного дослідження та суму моральної шкоди 7000 гривен.

В судове засідання позивач з`явився, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання з`явився, частково визнав позовні вимоги, погодившись виплатити суму1000 гривен суми франшизи, відповідно до полісу страхування № АК/ 4144870 від 19.05.2017, в решті позовних вимог просив відмовити. Зазначив про їх недоведеність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що 28 серпня 207 року за адресою м. Харків перехрестя Науки вул. Тобольська мала місце ДТП за участю водія транспортного засобу « КИА» ОСОБА_2 ., реєстраційний номер НОМЕР_1 та « Дачіа» під керуванням позивача, реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті вказаної ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Винним у скоєнні ДТП, відповідно до постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2017 року визнано ОСОБА_2 у подальшому ПАТ СК « Інтер Поліс» виплатило позивачеві частину компенсації страхового відшкодування.

Цивільна правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільної - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ СК « Інтер-Поліс».

Пунктом 3 частини 1 статті 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що: «Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого».

Суд не спростовує встановлення винуватості ОСОБА_2 у вказаній ДТП, так, як на підставі постанови від 22 вересня 2017 року Дзержинського районного суду м. Харкова він визнаний винним у вказаній ДТП, постанова набрала чинності та не була оскаржена.

Проте суд зазначає, що на підставі наданих суду стороною позивача доказів, суд позбавлений можливості дійти висновку про дійсну шкоду, завдану автомобілю « Дачіа» та розмір витрат на її відновлення, які зазнав позивач.

Між, винуватцем ДТП ОСОБА_2 та позивачем правовідносини виникли на підставі норм ЦК України та спеціального закону, що регулює правовідносини даного роду, а саме - ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Частиною 1 статті 9 ЗУ «Про страхування» встановлено, що: «Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку».

Разом з тим, частиною 9.2 статті 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що : «Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.».

Частиною 2 статті 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що: «протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.».

Частиною 35.1 статті 35 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування».

Суд зазначає, що потерпілий від ДТП має право стягнути шкоду безпосередньо з особи, яка її завдала, навіть якщо цивільна - правова відповідальність цієї особи застрахована ( ВСУ від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16). Суд при таких обставинах вважає необхідним задовольнити позовні вимоги щодо стягнення суми матеріальних вимог.

Проте не підлягають повному задоволенню позовні вимого щодо стягненню суми моральної шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина 1 статті 23 Цивільного кодексу України).

У відповідності із частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Сторона позивача не змогла довести настання для позивача обставин, які б свідчили про його моральні страждання саме в заявленому у позові розмірі. Сам позивач не надав доказів того, що він морально страждав, посилання на відсутність можливості користування автомобілем позивачем, самим же ним, у судовому засіданні і спростовані, так як він повідомив, що після ДТП він користувався автомобілем, а у подальшому автомобіль було відремонтовано.

Сам позивач в своїх поясненнях пише про те, що для відшкодування моральної шкоди необхідно встановлення наявності шкоди, протиправності діяння їх заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього і її заподіянні. В конкретному випадку відсутні в повному обсязі складові підстав для стягнення моральної шкоди в заявленій сумі, з причин зазначених вище, тому суд вважає за необхідне стягнути суму моральної шкоди в розмірі 1000 гривен.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення витрат на проведення експертних досліджень та судові витрати.

Керуючись ст. ст. 23,1167,1167 ЦК України, ст.ст. 258,259,268 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди в сумі 1000 ( одна тисяча гривен), суму моральної шкоди в сумі 1000 ( одна тисяча гривен), а також суму судових витрат в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривен та 2019 гривен 60 копійок ( дві тисячі дев`ятнадцять гривен 60 копійок) .

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя : Штих Т.В.