Справа № 308/8843/18
20 травня 2019 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Холмецька сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 20 травня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 29 травня 2019 року.
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Холмецька сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , на підставі заповіту, який складений її чоловіком ОСОБА_3 є власником житлового будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами розташованого в АДРЕСА_1 . ЇЇ донька ОСОБА_4 , 1987р.н. була одружена з ОСОБА_2 , 1986 р.н., після того, як ОСОБА_2 покинув сім`ю, її донька з ним розлучилася. ОСОБА_2 , 1986 р.н. на даний час прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, хоча фактично, вже багато років та по даний час в зазначеному будинку не проживає та не з`являється. Це підтверджують сусіди з будинків АДРЕСА_2 , 46, що відображено в письмовому опитуванні.
Позивач вказує, що відповідач створює перешкоди в користуванні житлом та порушує її права як власника, позивачу не вдалось отримати субсидію на комунальні послуги внаслідок реєстрації відповідача.
Враховуючи вищенаведене, позивач просить про визнання ОСОБА_2 , 1986 р.н., таким, що втратив право користування жилим приміщенням саме будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання ОСОБА_1 , не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до заяви від 20.05.2019 року, позивач просить розглянути справу у її відсутності, та задовольнити позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подавав.
Представник третьої особи без самостійних вимог Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.
На підставі наведеного суд керуючись ч. 4 ст.223,280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
За приписом ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 2 ст. 13 та ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 03.11.2017 року за реєстром №1695, посвідченого ПН УРНО Резванова І.Д. на підставі заповіту, посвідченого Холмківською сільською радою 15.11.2016 року №164, спадкоємцем в заповіті майна гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3
Відповідно до довідки Холмківскої сільської ради №1631 від 07.05.2018 року, у будинку АДРЕСА_1 , зареєстрований зокрема ОСОБА_2 , 1986 р.н.., однак з 14.10.2013 року не проживає.
Згідно письмового опитування сусідів: ОСОБА_5 , 1968р.н., мешканки будинку АДРЕСА_3 , мешканки будинку АДРЕСА_4 та ОСОБА_6 , 1961р.н. мешканки будинку АДРЕСА_4 , такі підтверджують, що ОСОБА_7 не проживає у будинку АДРЕСА_1 з 14 жовтня 2013 року після того як покинув сім`ю та розлучився з дочкою ОСОБА_1 ..
Згідно відомостей Холмківської сільської ради від 11.09.2018 року за №02-24/399 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи встановлено, що відповідач створює перешкоди у користуванні житлом та порушує права позивача, як власника. Окрім того наявні докази того, що вказана особа протягом тривалого часу за місцем реєстрації не проживає. В той же час, реєстрація відповідача за вказаною адресою, створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Статтею 155 ЖК України встановлені гарантії прав громадян, які мають в приватній власності жилий будинок (квартири), а саме жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.
Такі ж гарантії встановлені і ст. 321 ЦК України, згідно якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом норм матеріального права, зокрема ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України правом користування житлом, якій знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи, що ОСОБА_1 , є власником житлового будинку, відповідач ОСОБА_2 не має права порушувати її законні права на володіння та користування належним їй будинком в тому числі право на проживання в будинку.
ОСОБА_1 має право на володіння та користування належним їй житловим будинком на праві власності незалежно від стосунків, які склалися між сторонами та незалежно від наявності у нього іншого житла.
Оскільки ОСОБА_2 , не надав суду доказів щодо своїх правових підстав користування спірним житлом, суду не надано відомостей, які б спростовували твердження позивача, право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням а саме будинком АДРЕСА_1 . Суд також враховує, що відповідач відзиву на позовну заяву на адресу суду не направляв.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Відповідно до положень ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, якими передбачено зміст, порядок, захист здійснення права власності та його непорушність, враховуючи вищезназначені обставини, можна погодитись з доводами позивача, що реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає в реалізації його прав власника спірного жилого приміщення, які підлягають відновленню, зокрема, і шляхом усунення перешкод у користуванні житловим будинком, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 29, 316, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 76, 223, 258, 259, 260, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Холмецька сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 НОМЕР_2 , сплачений нею судовий збір в розмірі 704 грн. 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Фазикош О.В.