Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 133/1453/17

провадження № 61-24168св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - дошкільний навчальний заклад № 6 Козятинської міської ради Вінницької області,

третя особа - завідуюча дошкільним навчальним закладом № 6 Козятинської міської ради Вінницької області ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу дошкільного навчального закладу № 6 Козятинської міської ради Вінницької області на постанову апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Денишенко Т. О., Берегового О. Ю., Марчук В. С.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до дошкільного навчального закладу № 6 Козятинської міської ради Вінницької області (далі - ДНЗ № 6), третя особа - завідуюча ДНЗ № 6 ОСОБА_3. , про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 з 15 січня 2001 року працювала вихователем в ДНЗ № 6. Наказом ДНЗ № 6 від 22 травня 2017 року № 3-в «Про надання відпустки» їй було надано щорічну відпустку на 14 календарних днів з 23 травня 2017 року по 06 червня 2017 року включно. 06 червня 2017 року в обід позивачу зателефонувала завідуюча ДНЗ № 6 ОСОБА_3 і повідомила, щоб ОСОБА_1 вранці 07 червня 2017 року не виходила на роботу та в цей день прибула на 10:00 годину на засідання профспілкового комітету ДНЗ № 6 з приводу звернення завідуючої щодо акту за наслідками службового розслідування і вирішення питання стосовно подальшої роботи позивача у дитсадку. У цей день ОСОБА_1 стало погано, вона пережила стрес, оскільки отримала від завідуючої інформацію про можливе звільнення.

07 червня 2017 року зранку ОСОБА_1 стало знову погано за станом здоров`я, що змусило її звернутися до медичного закладу - КП «Козятинська центральна районна лікарня» за медичною допомогою, де позивач пройшла ряд обстежень у терапевта і у невропатолога. У неї піднявся тиск і в лікарні вона пробула до 13:00 години.

Згідно консультативного висновку спеціаліста № 5239 від 05 липня 2017 року позивачу було рекомендовано обстеження та лікування лікарем спеціалістом в умовах Вінницької обласної психоневрологічної лікарні. Тому позивач не могла з поважних причин вийти на роботу 07 червня 2017 року. Про цю обставину ОСОБА_1 попередила завідуючу дитсадком ОСОБА_3 , коли разом з журналістом з газети «РІА Козятин» прийшла на профспілкові збори на 16:00 год. Тоді ж вона також повідомила ОСОБА_3 про те, де була весь день, що їй потрібна медична допомога, тому з 08 червня 2017 року вона за направленням лікаря їде на лікування у м. Вінниця у Вінницьку обласну психоневрологічну лікарню.

Відповідно до листка непрацездатності від 30 червня 2017 року серії АДД № 777362 позивач з 08 червня 2017 року по 30 червня 2017 року перебувала на лікуванні у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні.

Наказом № 33-к від 03 липня 2017 року «Про звільнення», що був виданий відповідачем, позивача було звільнено з займаної посади з 03 липня 2017 року відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України. Підставою для видачі даного наказу стали акт про відсутність на роботі від 07 червня 2017 року та протокол № 4 профспілкового комітету ДНЗ №6 від 14 червня 2017 року.

Позивач вважала наказ про звільнення незаконним, оскільки за станом здоров`я, тобто з поважних причин, вона не могла 07 червня 2017 року бути на роботі. Керівництвом ДНЗ № 6 у позивача не відбиралось письмове пояснення про причини її відсутності на роботі в цей день. Під час перебування ОСОБА_1 у лікарні 12 червня 2017 року їй було вручено повідомлення від 08 червня 2017 року № 3 про необхідність з`явитися на засідання профспілкового комітету 14 червня 2017 року о 10:00 год. з приводу звернення завідуючої ОСОБА_3 щодо розгляду питання по акту за наслідками службового розслідування. Тобто позивача викликали на засідання профспілкового комітету не з питання розгляду звернення завідуючої дитсадком ОСОБА_3 про надання згоди на її звільнення за нібито вчинений нею прогул 07 червня 2017 року, а по тому ж питанню, що і мало розглядатись на попередньому засіданні профкому.

Таким чином, позивач не могла знати, що питання про надання згоди профспілковим комітетом ДНЗ № 6 на її звільнення за прогул могло розглядатись 14 червня 2017 року, оскільки її викликали на засідання профспілкового комітету зовсім з іншого питання. Позивач 14 червня 2017 року перебувала на лікуванні у медичній установі, тому і не могла бути присутньої на засіданні профспілкового комітету ДНЗ №6 Козятинської міської ради при розгляді питання про надання згоди на її звільнення з роботи.

14 червня 2017 року профспілковий комітет ДНЗ №6 Козятинської міської ради без отримання пояснень позивача, без її участі, розглянув подання керівника ДНЗ №6 про розірвання трудового договору та в порушення частини третьої статті 43 КЗпП надав згоду на її звільнення, хоча в порядку денному засідання комітету це питання не виносилось, а позивач була хвора, знаходилась на лікуванні.

ОСОБА_4. просила скасувати наказ про її звільнення від 03 липня 2017 року № 33-к, поновити її на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано будь-якого належного та допустимого письмового доказу, який би підтверджував поважність причин відсутності її на роботі протягом всього робочого дня 07 червня 2017 року. ОСОБА_1 не знаходилась у лікарні у зв`язку із погіршенням стану здоров`я 07 червня 2017 року з 7:30 год. по 10:00 год. та з 13:00 год. по 18:00 год.. При цьому до 10:00 год. вона відвідала редакцію газети та Управління освіти Козятинської міської ради, а після 13:00 год. до 16:00 год. перебувала в приміщенні газети «РІА Козятин», що свідчить про можливість виконання нею в цей час обов`язків вихователя. Враховуючи попередню роботу ОСОБА_4., наявність оголошеної їй догани, ненадання нею документів, які б підтверджували поважність причин вчиненого прогулу, відмову її від надання письмових пояснень щодо відсутності на роботі в цей день, надання згоди профкомом на її звільнення, у керівника ДНЗ № 6 були законні підстави для видачі наказу про звільнення позивачки із займаної посади на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України. Консультативний висновок спеціаліста № 5239 виданий 05 липня 2017 року суд не взяв до уваги, оскільки він виданий після звільнення позивача із займаної посади і позивачем не надано доказів на підтвердження того, що її було направлено на консультацію в КП «Козятинська центральна районна лікарня» будь-яким закладом охорони здоров`я.

Суд вважав, що доводи позивача про те, що керівництвом ДНЗ № 6 у неї не витребовувалось письмове пояснення про причини її відсутності на роботі не відповідають дійсності, оскільки згідно із актами від 07 червня 2017 року та від 03 липня 2017 року ОСОБА_1 пропонувалось надати письмове пояснення щодо відсутності 07 червня 2017 року на робочому місці, однак позивач від надання письмових пояснень відмовилась.

При відхиленні доводів позивача про те, що її звільнення було проведено профкомом з порушенням порядку, передбаченому частиною третьою статті 43 КЗпП, суд встановив, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату та час засідання профкому, повторно не з`явилась і не повідомила про причини неявки. Так, 07 червня 2017 року завідуючою ДНЗ №6 ОСОБА_3 було направлено голові профкому ДНЗ №6 ОСОБА_6 подання про надання згоди профспілковим комітетом на звільнення позивача на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП за прогул, вчинений позивачем 07 червня 2017 року. О 16:08 год. 07 червня 2017 року позивачу було вручено повідомлення за підписом голови профкому ОСОБА_6 , згідно із яким її було запрошено на засідання профкому, яке мало відбутися 08 червня 2017 року. Указана обставина позивачкою в судовому засіданні не оспорювалась і була підтверджена допитаним в судовому засіданні свідком ОСОБА_7 . У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 засідання профкому ДНЗ № 6 перенесено на 14 червня 2017 року, повідомлення про яке позивач отримала поштою 12 червня 2017 року. Окрім цього, у судовому засіданні позивачка не заперечувала тієї обставини, що вона знала про те, що засідання профкому має відбутись 14 червня 2017 року.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Скасовано наказ завідуючої ДНЗ № 6 ОСОБА_3. від 03 липня 2017 року № 33-к «Про звільнення» ОСОБА_1 із займаної посади вихователя з 03 липня 2017 року на підставі пункту четвертого частини першої статті 40 КЗпП. Поновлено ОСОБА_1 на посаді вихователя дошкільного навчального закладу № 6 з 03 липня 2017 року. Стягнуто з ДНЗ № 6 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 03 липня 2017 року по день ухвалення судом рішення у сумі 51 439,69 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць та поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що прогул позивача 07 червня 2017 року виник з поважної причини, через хворобу, яка потребувала медичного втручання, що підтверджується журналами реєстрації хворих поліклініки КП «Козятинська ЦРЛ», направленням ОСОБА_1 на госпіталізацію із встановленим діагнозом, консультативним висновком спеціаліста від 05 липня 2017 року № 5239 та листком непрацездатності від 30 червня 2017 року серії АДД № 777362, виданим позивачу Вінницькою обласною психоневрологічною лікарнею ім. академіка О. І. Ющенка. Суд вважав, що за медичними висновками, наслідком яких мало місце тривале стаціонерне лікування позивача, відсутність її на роботі 07 липня 2017 року не можна визнати прогулом без поважних причин і указаного висновку не спростовує те, що ОСОБА_1 07 червня 2017 року не лише відвідувала лікарню, де проходила медичні обстеження, але й у робочий час перебувала у редакції газети «РІА Козятин», Управлінні освіти та спорту Козятинської міської ради, що підтверджує можливість виконання нею того дня своїх трудових обов`язків.

Аргументи учасників справи

У травні 2018 року ДНЗ № 6 подав касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Висновки апеляційного суду про те, що позивач перебувала у знервованому, хворобливому стані у зв`язку із намаганнями її звільнити ґрунтуються на припущеннях. Поза увагою суду залишилась та обставина, що згідно із актом за наслідками службового розслідування підтвердилися факти невиконання позивачем посадових обов`язків, у зв`язку із чим вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності у виді догани. З 23 травня 2017 року по 06 червня 2017 року позивач перебувала у відпустці, а тому не могла вчинити іншого проступку, за який могла б бути звільненою, і станом на 07 червня 2017 року у позивача не було жодних підстав вважати, що її мають намір звільнити, а відтак і вживати заходів для захисту свого права на працю.

ДНЗ № 6 вказує, що не можна вважати обґрунтованими висновки апеляційного суду щодо вчинення позивачем прогулу з поважних причин, адже судами встановлено, що позивач спочатку пішла в редакцію газети і в управління освіти, а уже потім, поспілкувавшись із журналістом, пішла у лікарню. Після спілкування з лікарями, встановлення їй діагнозу «тривожно-депресивний розлад», позивач чомусь повернулася не додому, нормалізувати свій стан та підготуватись до поїздки в лікарню, а знову у редакцію газети. При цьому, у судовому засіданні позивач вказувала, що не мала наміру 07 червня 2017 року приступати до виконання своїх трудових обов`язків. Тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що в період часу до 10:00 год. ранку та з 13:00 год. позивач не знаходилась в лікарні чи вдома у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та могла виконувати у цей час посадові обов`язки. Позич не надала суду належних доказів, які б доводили ту обставину, що саме за станом здоров`я вона не могла перебувати на роботі та виконувати свої службові обов`язки вихователя. Також у касаційній скарзі зазначено, що позивач була повідомлена про засідання профкому та повторно на нього не з`явилася, про причини неможливості прийняти у ньому участь не повідомляла.

У червні 2018 року ОСОБА_1 подала до суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення залишити без змін. Відзив мотивований тим, що постанова суду апеляційної інстанції є законною та такою, що ухвалена відповідно до норм матеріального і процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та невірного розуміння вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2019 року справа призначена до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 працювала вихователем дошкільного навчального закладу № 6 Козятинської міської ради Вінницької області з 15 січня 2001 року.

Згідно пункту 2.2 Посадової інструкції вихователя ДНЗ № 6 вихователь повинен додержуватись встановленого у дошкільному навчальному закладі режиму роботи та Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2, 5.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку ДНЗ № 6 для працівників ДНЗ встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями - субота та неділя. Тривалість робочого дня для вихователів визначається з розрахунку 36 годин на тиждень. ДНЗ працює з 7:30 год. до 18:00 год. Вихователі ДНЗ повинні приходити на роботу за 10 хв. до початку робочого дня. Вкінці дня вихователі зобов`язані проводити дітей в роздягальню і прослідкувати за відходом дітей додому у супроводі батьків.

07 червня 2017 року о 7:30 год. ОСОБА_1 не з`явилася на роботу в ДНЗ № 6. Надати пояснення про відсутність на роботі 07 червня 2017 року ОСОБА_1 відмовилась, про що свідчать акти, складені 07 червня 2017 року та 03 липня 2017 року.

07 червня 2017 року завідуюча ДНЗ № 6 звернулася з поданням до профкому про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 за прогул.

08 червня 2017 року відбулося засідання профкому ДНЗ № 6 з порядком денним, в тому числі і розгляд подання завідуючої ДНЗ № 6 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 за прогул. ОСОБА_1 не з`явилася на засідання профкому, внаслідок чого засідання було перенесено на 14 червня 2017 року.

Суд першої інстанції встановив, що 14 червня 2017 року відбулося засідання профкому ДНЗ № 6 про розгляд подання завідуючої ДНЗ № 6 ОСОБА_3 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади вихователя за прогул, яким було надано згоду на звільнення ОСОБА_1 з посади вихователя ДНЗ № 6 на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП.

ОСОБА_1 не з`явилася на засідання профкому, про причини неявки не повідомила. Повідомлення про явку на засідання профкому ОСОБА_1 було направлено рекомендованим листом на її домашню адресу.

Наказом № 33-к від 03 липня 2017 року «Про звільнення», виданого ДНЗ № 6, ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади вихователя з 03 липня 2017 року відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП.

ОСОБА_1 перебувала на лікарняному у Вінницькій обласній психіатричній лікарні з 08 червня 2017 по 30 червня 2017 року.

Суд першої інстанції на підставі показань позивача, допитаної у судовому засіданні у якості свідка, встановив, що о 9:00 год. 07 червня 2017 року вона прийшла в редакцію газети «РІА Козятин», де журналіст ОСОБА_7 написав їй скаргу на ім`я начальника Управління освіти Козятинської міської ради щодо неправомірних дій завідуючої ДНЗ №6 ОСОБА_3 Із цією скаргою позивач пішла в Управління освіти Козятинської міської ради, а вже потім приблизно о 10:00 год. пішла в лікарню, де перебувала до 13:00 год. Потім до 16:00 год. вона знаходилась в приміщенні редакції газети. О 16:00 год. вона разом із журналістом ОСОБА_7 прийшла в приміщення дитячого садка.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що зранку 07 червня 2018 року в редакцію газети прийшла ОСОБА_1 , яка повідомила, що її хочуть звільнити з роботи. Він написав їй скаргу на ім`я начальника Управління освіти Козятинської міської ради, а також порекомендував піти до лікаря. О 16:00 год. він разом із позивачем прийшли в приміщення дитячого садка, де розмовляли із завідуючою ОСОБА_3

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила, що зранку 07 червня 2017 року в Управління освіти Козятинської міської ради прийшла позивачка і подала скаргу на дії завідуючої ДНЗ № 6 ОСОБА_3.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 підтвердили ту обставину, що о 16:00 год. 07 червня 2017 року позивач разом із журналістом прийшли в приміщення дитячого садка. Ніяких довідок про відсутність її на роботі 07 червня 2017 року завідуючій не надала, від дачі пояснень про причини відсутності відмовилась.

При задоволенні позовних вимоги, суд апеляційної інстанції вважав, що позивач була відсутня 07 червня 2017 року на роботі з поважної причини, якою був її незадовільний стан здоров`я.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком апеляційного суду з таких підстав.

Згідно пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин.

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц).

Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. Дії позивача носили суб`єктивний, залежний від її волі характер, оскільки вона могла скористатися засобами зв`язку для подання скарги до управління освіти, або зробити це у вільний від роботи час.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач з 7:30 год. по 10:00 год. та з 13:00 год. по 18:00 год. ОСОБА_1 не знаходилась у лікарні у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та у цей час могла виконувати свої посадові обов`язки. Перебування позивача в редакції газети та подання скарги до управління освіти Козятинської міської ради та в подальшому з`явлення на 16:00 год. на профспілкові збори не є поважною причиною відсутності ОСОБА_1 на робочому місці.

Суд першої інстанції встановив, що згідно статті 43 КЗпП України для звільнення позивача була надана попередня згода виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового комітету ДНЗ № 6), членом якої є позивач.

Встановивши, що звільнення позивача відбулося із дотриманням встановленого законом порядку, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову. Натомість апеляційний суд скасував законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене рішення апеляційного суду постановлено без додержання норм матеріального права. У зв`язку із наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржене рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

ДНЗ № 6 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 840,00 грн.

У частині сьомій статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 не звільнена від сплати судового збору за вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з позивача на користь ДНЗ № 6 підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції у розмірі 1 200,00 грн. Інша частина суми підлягає компенсації ДНЗ № 6 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу дошкільного навчального закладу № 6 Козятинської міської ради Вінницької області задовольнити.

Постанову апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року скасувати.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 лютого 2018 року залишити в силі.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції постанова апеляційного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року втрачає законну силу та непідлягає подальшому виконанню.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь дошкільного навчального закладу № 6 Козятинської міської ради Вінницької області 1 200,00 грн судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Сплачений дошкільним навчальним закладом № 6 Козятинської міської ради Вінницької області судовий збір у сумі 2 640,00 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат