РІШЕННЯ

іменем України

13 лютого 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

у складі головуючого - судді Овдієнка В. В.

секретар судового засідання - Іванова О. В.

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк",

представники позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

представник відповідача - адвокат ОСОБА_4

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення суми,

у с т а н о в и в:

15.12.2016 від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до суду надійшла позовна заява до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.05.2007 в розмірі 12461 грн 97 к. та судового збору в розмірі 1378 грн 00 к.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.05.2007 між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №б/н, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

При укладені договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою".

Одночасно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах зазначених в. п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по карт рахункам.

ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гри. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Відповідно до п. 5.6 "Правил користування платіжною карткою", боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку, зокрема, з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 6.4 "Умов та правил надання банківських послуг" за незгодою зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

На підставі п. 5.3 "Умов та правил надання банківських послуг", банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків.

Згідно п. 4.6 "Умов та правил надання банківських послуг" клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 5.7 "Правил користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Згідно п. 5.2 "Умов та правил надання банківських послуг" у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків за цим договором.

Відповідно до п. 5.5.1 "Правил користування платіжною карткою" за несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого кредиту та овердрафту) власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2016 має заборгованість - 12461 грн 97 к., яка складається з наступного: 221 грн 26 к. - заборгованості за кредитом; 8071 грн 09 к. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 3100 грн 00 к. - заборгованості за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 к. - штраф (фіксована частина); 569 грн 62 к. - штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "Приватбанк". Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред'явлення в суді даного позову (а. с. 2-5).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.12.2016 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 27.01.2017.

27.01.2017 відповідач ОСОБА_5 подав суду заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та вказав, що позивач не доказів укладання з ним, як з позичальником та споживачем послуг банку, кредитного договору №б/н від 14.05.2007 в письмовій формі, та надання банком йому примірника, як то встановлено ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Посилання позивача на той факт, що між ним та банком був укладений договір про надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанку", за яким, було видано кредитну картку, не можуть бути прийняті як доказ укладання з ним в письмовій формі кредитного договору б/н від 14.05.2007.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи і він це підтверджує, 11.05.2007 (а не 14.05.2007, як це зазначено в позові) до ПАТ КБ "Приватбанк" ним дійсно було подано заяву про надання йому кредиту в розмірі 2000 грн зі сплатою 3% щомісячно. Йому була видана кредитна картка 25.05.2007. Він скористався наданим йому кредитом і повністю погасив його до кінця 2007 року.

Через місяць після повного погашення заборгованості він перевірив стан рахунків на своїй картці та в черговий раз переконався про відсутність заборгованості перед банком.

Позивачем додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг, які не містять дати їх затвердження.

Ці умови та Правила він бачив вперше під час подання ним заявки 11 травня 2007 року, під час видачі йому кредитної картки 25 травня 2007 року, в будь-які інші дні позивач його з ними не ознайомлював.

Крім цього, позивач ніколи не ознайомлював його з Пам'яткою клієнта і Тарифами банку, що підтверджується відсутністю його особистого підпису на вказаних документах.

За вказаних обставин, вказані умови не є складовою частиною укладеного ним з банком договору, а їх положення не є обов'язковими для сторони відповідача та не можуть бути взяті до уваги при вирішенні справи.

Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідна правова позиція Верховного Суду України висловлена у постанові від 11.03.2015 у справі 6-16цс15 та є обов'язковою до застосування при розгляді справ іншими судами.

Хоча вказана правова позиція Верховного Суду України, висловлена у справі №6-16цс15, безпосередньо пов'язується зі спором щодо права сторін збільшити строк позовної давності, остання підлягає застосуванню в межах розгляду даної справи, оскільки визначає умови та порядок укладання між сторонами договору.

Враховуючи, що він не тільки не був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Пам'яткою клієнта, а й не узгоджував з банком будь-яких інших умов надання кредиту, окрім суми кредиту та процентів за користування кредитом, вважав, що вимоги позову про стягнення з нього заборгованості за пенею та комісією, штрафів є незаконними та безпідставними.

Крім зазначеного, вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Він отримав кредит 25.05.2007. Позивач звернувся до суду 15.12.2016, більше ніж через 9 років після надання йому кредиту.

Після грудня 2007 року він ніяких платежів на рахунки ПАТ КБ "Приватбанк" не здійснював. В зв'язку з чим просив суд застосувати до позовних вимог позовну давність (а. с. 37-38).

27.01.2017 розгляд справи відкладено в зв'язку із задоволенням клопотання представника відповідача про виклик свідків.

17.02.2017 від представника ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_1 до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії для придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок №225856 (п. п. 1.1.1.90, 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рахунку є пластикова картка (п. 1.1.1.62 Умов), яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві.

Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена карта (п. п. 1.1.1.90 Умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів.

За Допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування (п. 1.1.1.25 Умов - комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта).

Таким чином банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль.

Тарифи - розмір винагороди за послуги банку; є невід'ємною частиною договору. Перелік може зміняться і доповняться, про що власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил. Необхідно відзначити, що виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 10 років, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і

повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування

кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження

факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може

слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку.

Споживчий кредит - це кошти, які надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) фізичним особам на придбання споживчих товарів або послуг у тимчасове користування, під процент, на умовах строковості та платності. Оскільки відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку без зазначення цільового призначення, даний кредитний договір не можна вважати споживчим.

Щодо ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг зазначено, що відповідач отримав кредитні кошти на підставі власної заяви, в якій зазначено наступне: "Я ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були мені представлені для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження. Я висловлюю згоду з тим, що дана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною і банком договір. Я підтверджую що вся надана мною інформація вірна. Зобов'язуюсь про всі зміни повідомляти банк не пізніше 15 діб з моменту їх виникнення."

Відповідач особистим підписом засвідчив той факт, що відповідна заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами надання послуг, Тарифами між ним і банком становить Договір надання банківських послуг.

Відносно підписаної заяви клієнт виявив бажання на отримання послуги від банку у виді оформлення платіжної карти.

У заяві, яку підписав клієнт вказано, що він ознайомлений з Правилами надання послуг, які надаються відповідачу в залежності від оформлюваного продукту - в даному випадку це є правила користування платіжною карткою, оскільки предметом договору є платіжна карта.

Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов'язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідача з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним платежів).

Стосовно строків позовної давності зазначено, що відповідно до п. 1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Згідно Умов та Правил картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Згідно Умов та Правил "Картрахунки відкриті на невизначений строк".

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця, отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 11.2015 року.

Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 13.12.2016 - до спливу строку позовної давності.

У зв'язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

З виписки по рахунку вбачається що відповідач користувався кредитною картою та має заборгованість, що суперечить твердженню про повне погашення боргу в 2007 році.

Згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов'язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов'язання за договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

Враховуючи викладене, просив суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі (а. с . 51-59, 111-115)

09.03.2017 розгляд справи відкладено в зв'язку із задоволенням клопотання представника відповідача про надання часу для ознайомлення з поясненнями.

26.04.2017 розгляд справи відкладено в зв'язку з хворобою відповідача.

22.06.2017 розгляд справи відкладено в зв'язку із задоволенням клопотання представника відповідача про витребування доказів.

27.07.2017 розгляд справи відкладено в зв'язку із зайнятістю представника відповідача в іншій справі у Фрунзенському районному суді м. Харкова.

29.08.2017 від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на запит суду від 10.07.2017 (а. с. 170-171).

05.10.2017 під час вирішення питання щодо можливості судового розгляду за відсутністю сторін виявилося, що суд позбавлений можливості встановити фактичні обставини даного спору, оскільки необхідні пояснення представника позивача щодо обставин, якими обґрунтовується позов, а також щодо обставин, якими обґрунтовуються заперечення проти позову, визнано явку представника позивача в судове засідання обов'язковою та відкладено розгляд справи.

30.11.2017 витребувано від позивача - ПАТ КБ "Приватбанк" належним чином завірені копії наступних документів: Правил та умов надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк", які діяли станом на 14.05.2007, разом з копією наказу про їх затвердження; документів про підстави перевипущення кредитної карти №225856 та документів про те, що ОСОБА_3 був повідомлений про перевипущення зазначеної кредитної карти; документа, який підтверджує згоду ОСОБА_3 на отримання кредиту по кредитній картці №420464; документа, який підтверджує строк дії кредитної картки №225856; всіх наявних доказів зняття ОСОБА_3 грошових коштів з кредитної карти №420464; документів про строк дії кредитної картки №20464, визнано необхідним, щоб представник позивача - ПАТ КБ "Приватбанк" дав особисті пояснення підчас судового розгляду, продовжено строк розгляду справи та відкладено судовий розгляд.

29.01.2018 розгляд справи відкладено в зв'язку з задоволенням клопотання представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи.

20.03.2018 розгляд справи відкладено, в зв'язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті в кримінальному провадженні.

30.04.2018 зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання договору неукладеним (захист прав споживача) (справа №621/410/18).

27.12.2018 поновлено провадження по даній справі, призначено судовий розгляд на 13.02.2019.

Представники позивача в судове засідання не з'явилися, нових заяв не подавали.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 під час розгляду справи позовні вимоги не визнала, просила відмовити у позові з наступних підстав:

На підтвердження укладання договору, позивач надав копію заяви від 11.05.2007, відповідно до якої відповідач обрав кредитну карту "Універсальна" з кредитним лімітом в сумі 2000 грн; 25.05.2007 відповідач отримав кредитну карту.

До позовної заяви позивачем додано Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, затверджених Наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, з яких не вбачається ким вони були затверджені, а також відсутні докази про те, що відповідач ознайомлювався в травні 2007 року саме з зазначеними Умовами та Правилами надання банківських послуг, яких ще не могло існувати, оскільки вони були затверджені через три роки.

Листом №672 від 17.01.2018 представник позивача зазначає, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг були надані разом із позовною заявою і саме вони діяли в момент укладання договору.

Додатково представник позивача направив до суду копію Наказу про затвердження Умов та правил надання банківських послуг, але в додатках цей документ не значиться.

Натомість в додатково направлених копіях документів міститься копія Наказу №С-169 від 23.08.2006, яким вносяться зміни в документ №737 від 24.05.2006.

Так, згідно п. 1 Наказу вносяться зміни в Умови та правила надання банківських послуг, згідно Додатку №1, який не наданий і відсутня можливість ознайомитися з його змістом та перевірити обізнаність з ним відповідача.

Позивачем також не надано Тарифів банку, Памятки клієнта, які діяли станом на день отримання відповідачем кредиту взагалі, в тому числі й таких, які б містили особистий підпис відповідача.

Таким чином позивачем не надано належних доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Памятки Клієнта, Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів, щоб у сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг.

Вказана позиція згоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справі №6-16цс15. Так, Верховний Суд України у вказаному рішенні вказав, що згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо вони не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

Згідно з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 19.03.2014 № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ПК України щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Позивачем не надано жодного належного доказу терміну дії кредитної картки, яка була видана відповідачу 25.05.2007.

Довідка без номеру, без дати, без підпису будь-якої особи про те, що кредитна картка №225856 діяла до 05/15 не є належним та допустим доказом та спростовується листом представника позивача від 20.04.2017 про те, що кредитний договір укладається терміном на п'ять років.

В даному випадку строк дії договору до 25.05.2012. З яких доказів виходила особа, яка направила до суду довідку про термін дії картки №225856 до останнього дня травня 2015 року не зрозуміло.

Нарахування відсотків після спливу строку кредитування є неправомірним (Постанова ОСОБА_6 Верховного Суду України від 28.03.2018 у справі №444/9519/12)

Доводи позивача про те, що відповідачу спершу було видано картку від 14.05.2007, а потім картку від 14.05.2012, не заслуговують на увагу, оскільки у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання.

Проте позивачем не надано доказів які б ототожнили платіжні картки як такі, що видані в межах дії одного й того ж договору кредиту, з врахуванням змісту Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, (Постанова Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №553/1449/16-ц.

До пояснень від 15.02.2017 представником позивача надана копія анкети-заяви відповідача від 14.05.2012, в якій взагалі відсутні будь-які умови кредитування, в тому числі й такі, які б ототожнювали платіжні картки як такі, що видані в межах одного й того ж кредитного договору. Не підтверджує таких відомостей і фото відповідача.

В поясненні від 15.02.2017 представник позивача зазначає суду про те, що відповідно до Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки збільшений до 50 років.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Позивачем не надано доказів укладання з відповідачем договору про збільшення позовної давності, відповідач такої угоди не підписував.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Кредит позивачу був наданий в травні 2007 року. Строк дії договору 5 років, тобто до 15.05.2012. Позивач звернувся до суду в грудні 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Просила застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-ІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (чинній з 15.12.2017 року), передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Враховуючи, що призначення справи до судового розгляду здійснено за правилами ЦПК України в редакції, яка була чинною до 14.12.2017, судовий розгляд справи по суті проведено за правилами загального позовного провадження.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем не заперечувалося, а також підтверджено документально, що 14.05.2007 між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №б/н, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а. с. 10-16, 67, 69-101, 118-142, 144).

З довідки ПАТ КБ "Приватбанк" №30.1.0.0/2-2016213/0523 від 15.02.2017 та фотокартки відповідача вбачається, що відповідач ОСОБА_3 отримав картки №225856 (дата відкриття 15.05.2007, строк дії 05.2015) та №420464 (дата відкриття 14.05.2012, строк дії 11.2015) (а. с. 60, 143, 205, 206).

З довідки ПАТ КБ "Приватбанк" вбачається, що з 01.07.2014 змінено тарифи на зняття готівкових коштів по елітних картках (а. с. 68)

Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у витягу з ЄДРПОУ від 21.07.2009, Банківській ліцензії №22 від 05.10.2011, Статуті Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", Наказом №С-169 від 23.08.2006 (а. с. 18, 20, 21, 207-213).

Відповідно до п. 5.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою НБУ від 18.06.2003 №254 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 за №559/7880, чинного на момент виникнення зобов'язання (втратив чинність 07.07.2018 на підставі Постанови НБУ 04.07.2018 №75 "Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України"), особові рахунки та виписки з них є регістрами, які Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (п. 5.1. цього Положення).

Згідно розрахунків, наданих позивачем у виді виписки по особовому рахунку за кредитним договором б/н, укладеним між позивачем та ОСОБА_3, станом на 31.10.2016 за кредитним договором мається заборгованість з боку відповідача ОСОБА_3 в розмірі 12461 грн 97 к., яка складається з наступного: 221 грн 26 к. - заборгованості за кредитом; 8071 грн 09 к. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 3100 грн 00 к. - заборгованості за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 к. - штраф (фіксована частина); 569 грн 62 к. - штраф (процентна складова).

Також, розрахунок містить наступні відомості: перше зняття коштів ОСОБА_3 було здійснено 26.05.2007; після внесення відповідачем коштів на погашення кредиту 17.07.2010 - 1600 грн, 21.07.2010 - 580,25 грн, а також погашення 31.07.2010 відсотків - 31,29 грн, заборгованість за кредитним договором була відсутня; після отримання ОСОБА_3 нової кредитної картки перше зняття коштів відповідач здійснив 22.05.2012; останні платежі на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 здійснив 31.07.2013 на 400 грн, 22.08.2013 на 70 грн, 15.10.2013 на 250 грн, 30.10.2013 на 100 грн, 23.12.2013 на 200 грн (а. с. 6-8, 62-65, 45-47, 196-204).

Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, кредиту, комісії та пені, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості.

Отже розмір заборгованості за кредитним договором підтверджений випискою по особовому рахунку, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованості за договором.

Відомостями вказаного розрахунку спростовуются доводи відповідача про погашення ним заборгованості за кредитом у 2007 році, оскільки значні суми ним були сплачені лише у 2010 році.

Будь-яких доказів на спростування зазначених розрахунків заборгованості за кредитним договором, а також строку дії останньої картки, виданої відповідачу, до останнього дня листопада 2015 року не надані.

Показання свідка ОСОБА_7 не містять достовірних даних щодо обставин правовідносин між її чоловіком ОСОБА_3 та банком за вказаним кредитним договором.

У ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" наведено визначення банківського кредиту - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Положеннями статей 626-631 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред'явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

Позивачем надано належні, допустимі і достатні докази на підтвердження укладання між сторонами кредитного договору шляхом приєднання відповідача до Умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів банку, які були йому представлені для ознайомлення в письмовому вигляді, що ОСОБА_8 підтвердив своїм підписом на заяві від 11.05.2007, та під час перевипуску картки у заяві від 14.05.2012.

Факт підписання вказаних заяв та отримання кредитних карток, з подальшим зняттям з них коштів у межах встановленого кредитного ліміту відповідачем в цілому не заперечувався.

Отже, сторонами була досягнута домовленість, спрямована на встановлення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони були вільними в укладенні договору, який є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно зі змісту Умов та правил надання банківських послуг, що є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, крім відсотків за користування кредитом у межах строку його повернення відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, передбачено розмір відсотків за користування кредитом у разі прострочення грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України, а також передбачено розмір неустойки у разі порушення грошового зобов'язання.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 31.10.2016 вбачається, що вона складається з наступного: 221 грн 26 к. - заборгованість за кредитом; 8071 грн 09 к. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, що нараховані на поточну заборгованість, а також і на прострочену заборгованість; 3100 грн 00 к. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 к. - штраф (фіксована частина); 569 грн 62 к. - штраф (процентна складова).

Правильність нарахування зазначених сум заборгованості відповідачем не спростовано.

Під час вирішення заяви відповідача ОСОБА_3 про застосування позовної давності суд виходив з наступного:

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 Цивільного кодексу України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Положеннями статей 257-259 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Позивачем не надано письмового договору, укладеного між сторонами, щодо збільшення строку позовної давності до 50 років.

Отже до вимог щодо тіла кредиту та відсотків законом встановлено трирічний строк позовної давності, а для неустойки - один рік.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позовна заява подана до суду 15.12.2016, що підтверджується даними відмітки на позовній заяві про реєстрацію позову зі вхідним №12549 (а. с. 2).

Виходячи з дати здійснення відповідачем останнього платежу за договором - 23.12.2013, а також строку дії картки №420464 до останнього дня місяця листопада 2015 року, відсутні підстави вважати, що позов щодо заборгованості за тілом кредиту та відсотками подано з пропуском трирічного строку позовної давності, тому в цій частині заява про застосування позовної давності є безпідставною.

Разом з тим, наявні підстави для застосування позовної давності до частини пені, що була нарахована за межами річного строку позовної давності, в наслідок чого до стягнення підлягає лише 1100 грн. пені, що нарахована за останній рік, що передував зверненню з позовом до суду.

Отже стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту - 221 грн 26 к., проценти, що нараховані на поточну та прострочену заборгованість - 8071 грн 09 к., пеня, нарахована за один рік, що передував зверненню з позовом до суду, - 1100 грн, а всього - 9392 грн 35 к.

Також, слід взяти до уваги, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені, яка підлягає частковому задоволенню, з метою дотримання заборони щодо подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, в частині позовних вимог щодо стягнення штрафів, а саме: 500 грн 00 к. штрафу (фіксована частина); 569 грн 62 к. штрафу (процентної складової) за порушення умов договору належить відмовити.

Доводи представника відповідача щодо суперечностей у визначенні дати укладання кредитного договору спростовуються даними заяви ОСОБА_3, яка ним підписана 11.05.2007, але рахунок відкрито 14.05.2007 (а. с. 10), що дало підстави вважати датою укладання договору саме 14.05.2007.

Також, безпідставними є заперечення відповідача проти нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії картки. Як видно зі змісту вказаного вище розрахунку заборгованості, після 01.06.2014 року нараховувалися лише проценти за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором, оскільки заборгованість за кредитним договором була простроченою.

Отже доводи, викладені відповідачем та його представником не спростовують доказів щодо укладення кредитного договору та наявності з боку відповідача невиконаних зобов'язань, незважаючи на неодноразові звернення банку з претензіями щодо погашення заборгованості (а. с. 39-42).

За таких обставин, позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.05.2007 підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, станом на 31.10.2016, в розмірі 9392 грн 35 к., яка складається з наступного: 221 грн 26 к. - тіло кредиту; 8071 грн 09 к. - проценти за користування кредитом, а також проценти на прострочену заборгованість за кредитом; 1100 грн 00 к. - пеня.

У решті позовних вимог Публічному акціонерному товариству Комерційному банку "Приватбанк" належить відмовити.

Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що складає 1038 грн 57 к.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" 9392 (дев'ять тисяч триста дев'яносто дві) грн 35 к. заборгованості за кредитним договором б/н від 14.05.2007, станом на 31.10.2016, які перерахувати на рахунок №3111, МФО 305299.

У решті позовних вимог Публічному акціонерному товариству Комерційному банку "Приватбанк" - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" 1038 (одну тисячу тридцять вісім) грн 57 к. на відшкодування витрат по сплаті судового збору, які перерахувати на рахунок №3111, МФО 305299.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", місце знаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, .

Відповідач - ОСОБА_3, місце проживання зареєстроване за адресою: 63400, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Повне рішення складене 25.02.2019.

Головуючий: В. В. Овдієнко