ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4373/19 Справа № 210/4551/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кривому Розі про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

06 грудня 2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, яке є правонаступником відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кривому Розі, звернулось до суду з заявою про поворот виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кривому Розі про стягнення моральної шкоди.

Вказували, що 21 грудня 2016 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу ухвалено рішення про стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі 30.000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_1, в задоволенні іншої частини позовних вимог до Відділення відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 21 грудня 2016 року залишено без змін.

Зазначали, що на виконання вказаних рішень ними виплачено ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30.000 грн. згідно платіжного доручення №757 від 23 травня 2017 року.

Вказували також на те, що постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року заяву про перегляд судових рішень Відділення Фонду задоволено, рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 21 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просив суд в порядку повороту виконання стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області 30.000 грн. стягнутих за рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 21 грудня 2016 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року у задоволенні заяви Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про поворот виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кривому Розі про стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі Криворізьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області просить ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року скасувати, стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області 30.000 грн., стягнутих за рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 21 грудня 2016 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково визначив підстави застосування правових норм, оскільки ст.243 ЦПК України визначено виключний перелік підстав щодо перегляду рішення, постанови або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, які можуть бути переглянуті за нововиявленими чи виключними обставинами, проте рішення у даній справі за нововиявленими чи виключними обставинами не переглядалось; позивач не перебував та не перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем, дана виплата не є виплатою, що є похідною з реалізації трудових правовідносин.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 21 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30.000 грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь держави, шляхом бюджетних асигнувань, судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп. В решті позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 травня 2017 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Кривому Розі на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 21 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року заяву відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області задоволено частково, рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 21 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 виплачено 30.000 грн.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 за рішенням суду сплачено моральну шкоду, спричинену його травмуванням при виконанні трудових обов'язків, спір випливає із трудових правовідносин, тому поворот виконання рішення суду у даних правовідносинах не допускається, оскільки судове рішення не ґрунтується на повідомленнях позивачем неправдивих відомостей або поданих ним підроблених документах, шо відповідає ст. 239 КЗпП України.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується із таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 239 КЗпП України, у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Зазначене узгоджується зі змістом частини другої статті 445 ЦПК України, згідно з якою у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з порушенням роботодавцем ст.153 КЗпП України та ушкодженням здоров'я позивача під час виконання трудових обов'язків. За таких обставин, виплата, що є предметом спору, належить до інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, доводи апеляційної скарги про те, що позивач не перебував та не перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем не спростовують висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги випливають з трудових правовідносин.

Підстав вважати, що скасоване рішення ґрунтувалось на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах немає, відтак відсутні підстави для повороту виконання рішення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

При цьому колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), де Суд зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішення від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10), перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

Тому, виходячи із змісту 445 ЦПК України, статті 239 КЗпП України, позиції Европейского суду з прав людини та принципу Верховенства права, колегія суддів вважає, що немає правових підстав для зобов'язання позивача повернути грошові кошті за скасованим судовим рішенням.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційну скаргу Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як законну та обґрунтовану, постановлену у відповідності до вимог процесуального законодавства, без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 травня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.