ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2319/13-ц Номер провадження 22-ц/814/2300/19Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко С. А. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Абрамова П.С., Дряниці Ю.В.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Грибовода Віталія Васильовича на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2013 року, ухваленого суддею Андрущенком С.А., по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ПАТ «Акцент-банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ними був укладений кредитний договір № А328СС9FQВ0050 від 22.04.2011 року, згідно умов якого відповідач отримав у банку кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, за ним утворилась заборгованість у сумі 95973,31 грн., яку ПАТ «Акцент-Банк» просив стягнути з відповідача та судові витрати.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 95973,31 грн., та судовий збір в розмірі 959,73 грн., а всього 96933,04 грн.

З вказаним рішенням місцевого суду не погодився відповідач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, поданій представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Грибовод В.В., останній, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги.

При цьому, погодився з розміром заборгованості за кредитом у сумі 18890,82 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 27,56 грн.

Зазначив, що позивач невірно обрахував пеню, яка, на його думку, становить 2841,26 грн. А положення договору щодо нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредиту на його думку є несправедливими.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Представник позивача в судове засідання свого представника не направив, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання також не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений, його участь в суді апеляційної інстанції забезпечена представником Грибоводом В.В.

Неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що 22.04.2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № А328СС9FQВ0050, на строк 36 місяців, з 22.04.2011 року по 21.04.2014 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. на споживчі цілі, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмрі 400 грн., якщо інше не встановлено в Умовах та правилах надання банківських послуг, та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмрі 400 грн., якщо інше не встановлено в Умовах та правилах надання банківських послуг, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії зазначені в Заяві, Умовах та правилах надання банківських послуг строки.

Погашення заборгованості здійснюється з 22 по 27 число кожного місяця. Позичальник зобов`язаний надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 956,60 грн. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Заборгованість за кредитом, починаючи з 211 дня порушення строків погашення заборгованості за кредитом, вважається простроченою. Ефективна відсоткова ставка в гривневому еквіваленті дорівнює сумі щомісячних платежів.

При порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначено в Умовах та правилах надання банківських послуг за кожний день прострочення.

Відсоткова ставка за кредитом може змінюватись в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках відповідно до Умов та правил надання банківських послуг.

У заяві позичальника № А328СС9FQВ0050, підписаній сторонами 22.04.2011 року, зазначено, що ОСОБА_1 ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані йому у письмовій формі, та своїм підписом підтверджує факт надання йому повної інформації щодо кредитування в ПАТ «Акцент-Банк».

Також відповідач висловив згоду на те, що ця заява разом з запропонованими ПАТ «Акцент-Банк» Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір (а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, тому зобов`язаний сплатити заборгованість, яка утворилася за ним станом на 07.02.2013 року у сумі 95973,31 грн., що складається із: заборгованості за кредитом у сумі 18890,82 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 27,56 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 7582,78 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 64425,80 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 4546,35 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 22.04.2011 року, підписаній сторонами, погоджено розмір кредитного ліміту, який складає 20000 грн., процентну ставку 0,01 % на місяць.

Також у заяві зазначено розмір щомісячного платежу, який має сплачувати позичальник, у сумі 956,60 грн., що включає в себе заборгованість за кредитом, відсотками, винагороди, комісії, а також інші витрати згідно з Умовами.

Між тим, у вказаній заяві розмір щомісячного платежу в обумовленій вище сумі 956,60 грн. не містить інформації щодо розміру складових заборгованості (за кредитом, відсотками, винагороди, комісії). Також не конкретизовано, що саме передбачають в собі інші витрати відповідно Умов та який їх розмір.

Як вказувалося вище, у заяві позичальника встановлено його обов`язок сплатити пеню при порушенні зобов`язань із погашення кредиту, розмір якої зазначено в Умовах та правилах надання банківських послуг за кожний день прострочення.

Разом з тим, розмір пені у грошовій сумі цією заявою не встановлено, як і не визначено зобов`язань позичальника щодо сплати штрафів та їх розмір.

Як вказувалося вище, Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім заборгованості за кредитом у сумі 18890,82 грн. та за відсотками у сумі 27,56 грн., стягнути з відповідача також комісію у сумі 7582,78 грн., пеню у розмірі 64425,80 грн. та штрафи (фіксована частина) у сумі 500 грн. та у відсотках від суми заборгованості - у розмірі 4546,35 грн.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.02.2013 року та визначених у заяві позичальника умовах, ПАТ «Акцент-банк» посилався також на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, як складові кредитного договору.

Між тим, до позовної заяви ним були додані Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт).

Тоді як Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, про які зазначено в підписаній відповідачем заяві позичальника як складові кредитного договору, взагалі судам не надані.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві позичальника домовленості сторін про розмір складових щомісячного платежу, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.

Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем до позову Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) є тими Умовами та правилами надання банківських послуг, про які вказано в заяві позичальника, та саме в тій редакції, що додані до суду, та що саме їх розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву позичальника від 22.04.2011 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

А також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, неустойки (пені, штрафів), інших витрат та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вказаних обставин, надані позивачем Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.04.2011 року шляхом підписання заяви позичальника №А328СС9FQВ0050, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати комісії та інших витрат, а також відповідальність у вигляді пені та штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц.

Отже, оскільки у підписаній сторонами заяві позичальника від 22.04.2011 року погоджено розмір кредитного ліміту (20000 грн.) та відсотків за його користування (0,01% на місяць), враховуючи ту обставину, що представником відповідача визнавався розмір заборгованості за кредитом у сумі 18890,82 грн. та процентами у сумі 27,60 грн. відповідно до наданого банком розрахунку, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості.

Тоді як правових підстав для стягнення заборгованості з комісії у сумі 7582,78 грн., заборгованості з пені у сумі 64425,80 грн., а також штрафів в сумі 500 грн. та 4546,35 грн. колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційна скарга представника відповідача Грибовода В.В . підлягає до часткового задоволення, рішення місцевого суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Акцент-банк» та стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором № А328СС9FQB0050 від 22 квітня 2011 року, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 18890,82 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 27,56 грн., а всього 18918,38 грн.

Судові витрати підлягають розподіу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Так, за подання позовної заяви ПАТ «Акцент-банк» було сплачено 959,73 грн. судового збору (а.с. 1).

За подання апеляційної скарги на рішення місцевого суду відповідач ОСОБА_1 сплатив 1438,50 грн. (а.с. 55).

Отже, з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви підлягають стягненню 189,07грн., оскільки позов задоволено на 19,7%.

Відповідно, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1191,25 грн. в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, виходячи з того, що остання задоволена на 80,3%.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3,4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Грибовода Віталія Васильовича задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2013 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074, м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 11, , рах. № НОМЕР_2 (для погашення заборгованості) рах. № НОМЕР_3 (для відшкодування судових витрат) МФО № 30770) заборгованість за кредитним договором № А328СС9FQB0050 від 22 квітня 2011 року, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 18890,82 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 27,56 грн., а всього 18918,38 грн. (вісімнадцять тисяч дев`ятсот вісімнадцять гривень 38 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" 189,07грн. (сто вісімдесят девять гривень 07 копійок) в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" на користьОСОБА_1 1191,25 грн. (одна тисяча сто дев`яносто одна гривня 25 коп.) в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: П.С.Абрамов

Ю.В.Дряниця