Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1829/17 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №285/1829/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»,

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 14 листопада 2018 року суддею Сташківим Т.Б. у м. Новоград-Волинському, повний текст рішення складено 16 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати припиненим договір поруки № 1 від 19.09.2006, укладений між нею та акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (далі - АППБ «Аваль»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк). Обґрунтовувала позов тим, що 19.09.2006 між ОСОБА_3 та АППБ «Аваль» укладено кредитний договір, виконання зобов'язань по якому забезпечено вказаним договором поруки. 17.12.2009 та 27.01.2010 між Банком та основним боржником укладено додаткові угоди № 1 та № 2 до кредитного договору, якими змінено умови погашення кредиту, збільшено строк кредиту на 81 календарних місяців. Вважає, що внесення без її згоди, як поручителя, змін до кредитного договору, зокрема збільшення зобов'язання на заборгованість за процентами у зв'язку із збільшенням строку кредитування, призвело до збільшення обсягу відповідальності, як боржника, так і поручителя, та є підставою для визнання поруки припиненою. Про наявність додаткової угоди № 2 від 27.01.2010 вона дізналася із постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 08.06.2016 по виконанню рішення суду про стягнення з неї та основного божника заборгованості за кредитним договором на користь Банку. Ознайомившись із матеріалами справи, вона виявила згоду від її імені на укладення додаткових угод, проте такої згоди вона не давала та не підписувала.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненим договір поруки № 1 від 19.09.2006, укладений між ОСОБА_1 та акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль». Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

На думку заявника, позивачем обраний неправильний спосіб захисту своїх прав, пропущено строк звернення до суду; суд першої інстанції не врахував факт набрання чинності рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10.04.2012 у справі № 0616/1324/12 про стягнення заборгованості з основного боржника та поручителів; не надав належної правової оцінки проведеній у справі судовій почеркознавчій експертизі; безпідставно не застосував до спірних правовідносин ч. 1 ст.598, ст. 599 ЦК України, положень кредитного договору та договору поруки.

В судовому засіданні представник Банку апеляційну скаргу підтримав із зазначених у ній підстав.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала. Зазначила, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про збільшення обсягу відповідальності її довірителя та наявності підстав для припинення поруки.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, у редакції на час спірних правовідносин, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 вересня 2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є Банк, та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №014/1842/82/94271, відповідно до умов якого Банк надав останньому кредит в розмірі 100 000 дол. США зі сплатою процентів в розмірі 14% річних, з кінцевим терміном повернення коштів до 19 вересня 2016 року (а.с. 12).

Цього ж дня, між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір поруки№ 1Ё, за умовами якого остання зобов'язалась відповідати перед банком за виконання грошових зобов'язань ОСОБА_3 по вищевказаному кредитному договору (а.с. 150).

Із матеріалів справи вбачається, що 13 грудня 2010 року між Банком та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 014/1842/82/94271, згідно п. 1 якої строк кредиту збільшується на 39 календарних місяців, у зв'язку з чим п. 1.2 кредитного договору викладено в наступній редакції: «дата остаточного погашення кредиту 19 вересня 2026 року, строк кредиту (строк користування кредитом) складає 240 місяців». При цьому, згідно п. 2.3 цієї додаткової угоди з 13 грудня 2010 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику (а.с. 157-158).

У цій додатковій угоді у верхній частині третьої сторінки міститься запис про згоду ОСОБА_1 на зміну умов кредитного договору відповідно до даної додаткової угоди, датований 13 грудня 2010 року (а.с. 157-158).

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Підпис» у верхній частині третьої сторінки додаткової угоди №014/1842/82/94271 від 13 грудня 2010 року до кредитного договору виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с. 128-132).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначила, що про наявність додаткової угоди до кредитного договору їй не було відомо, згоди на її укладення вона не надавала та її не підписувала. Про наявність цієї додаткової угоди вона дізналась лише після отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 08 червня 2016 року з виконання рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3, неї та інших поручителів на користь Банку заборгованість за вищевказаним кредитним договором.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що додатковою угодою, яка не була підписана поручителем ОСОБА_1, внесені зміни до кредитного договору, збільшено строк виконання грошового зобов'язання, що призвело до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування кредитом та, як наслідок, призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, що є підставою для застосування положень ч. 1 ст.559 ЦПК України.

Разом з тим такий висновок суду є помилковим.

Так, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2012 року позов Банку задоволено, стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Центрального Новоград-Волинського відділення Житомирської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» 103918,87 дол. США, за курсом 7,9875 НБУ - 830051,98грн заборгованості за кредитним договором (а.с.12). Рішення суду набрало законної сили 07 травня 2012 року. 08 червня 2016 відкрито виконавче провадження з виконання цього судового рішення (а.с. 15).

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень частини першої статті 559 ЦК України немає.

Відтак, висновок суду про задоволення позову є безпідставним, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 960 грн судових витрат, понесених у зв'язку з поданням апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 листопада 2018 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 960 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 26 лютого 2019 року.