КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7944/2019
У Х В А Л А

31 травня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/3051/19

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Шахової О.В., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду від 28 лютого 2019 року у справі за поданням Заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Перепилиці Артема Володимировича, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року апеляційна скарга залишена без руху та надано час для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Як вбачається зі зворотного поштового повідомлення копію ухвали від 26 квітня 2019 року, вручено 17.05.2019 року (а.с. 161).

Станом на 31.05.2019 року, особою, яка подала до суду апеляційну скаргу, зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року недоліки не усунуті.

Таким чином, діючи на власний розсуд, сторона не виявляє належного зацікавлення у розгляді апеляційної скарги, тому суд розцінює таку поведінку ОСОБА_1 як зловживання процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Вказані обставини, ураховуючи положення ст. 357 ЦПК України , дають суду підстави повернути апеляційну скаргу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимоги щодо судового збору за подачу апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист і не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві. Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду від 28 лютого 2019 року - визнати неподаною та повернути.

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Шахова О.В.