ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 666/581/16-ц Головуючий в І інстанції: Дорошинська В.Е.
Номер провадження: №22-ц/819/708/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року, у складі судді Дорошинської В.Е., у справі за позовом ОСОБА_2 до Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона" про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В :

15 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона" про захист прав споживача, в якому, з урахуванням уточнень, остаточно просив:

1) визнати незаконними і скасувати:

- нарахований борг попереднього власника квартири в сумі 142,12грн;

- нарахований борг за нормами споживання в сумі 594,04грн;

2) стягнути з відповідача на свою користь:

- сплачені 22.12.2017 року кошти у розмірі 364,00грн;

-компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 20265,00грн;

3) зобов'язати відповідача безкоштовно зняти встановлений спецзасіб для обмеження послуг з водовідведення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

21 жовтня 2015 року він купив у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1. 18 листопада 2015 року він поштою надіслав заяву до відповідача про укладення Договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення, відкриття особового рахунку та виклику працівника відповідача для зняття показань лічильника. До заяви він додав копії документів, необхідних для укладення Договору. Однак відповіді на заяву довгий час не одержував, працівник відповідача не з'явився. Вважає, що, ухиляючись від укладення Договору, відповідач порушує його права як споживача та ігнорує свої обов'язки, встановлені законодавством України. Отже, дії відповідача є протиправними.

Щодо розміру проведених відповідачем нарахувань зазначив таке.

За період з 21.10.2015р (дати купівлі квартири) по 20.05.2016р (дати опломбування вентиля подачі води) відповідач нарахував йому борг в розмірі 594,04грн. При купівлі квартири борг попереднього власника становив 142,12грн. Цей борг відповідач додав до попереднього боргу і він став 736,16грн, а на дату опломбування (20.05.2016р) становив 700,42грн. 06.04.2016р за показаннями лічильника він сплатив 10,93грн, а 22.12.2017р - ще 364,00грн, отже залишилось 219,11грн (594,04грн. - 364,00грн - 10,93грн).

Своїм листом від 28.11.2017 року відповідач повідомив Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м.Херсоні ради про те, що його заборгованість перед ним (відповідачем) станом на 01.05.2017р становить 408,62грн, в результаті чого його було позбавлено субсидії.

А в липні 2018р з вимоги відповідача він дізнався, що його борг станом на 01.07.2018р становить 990,84грн. І це при тому, що вентиль залишався опломбованим з 20.05.2016р і водою він не користувався.

Нараховані йому відповідачем борг попереднього власника квартири в сумі 142,12грн та борг за нормами споживання в сумі 594,04грн вважає незаконними з огляду на таке.

Щодо боргу попереднього власника квартири в сумі 142,12грн, то з огляду на положення ст.322 ЦК України та відсутність в договорі купівлі-продажу квартири умови про перехід обов'язку погашення ним боргу вказана вимога відповідача є незаконною.

Щодо боргу за нормами споживання в сумі 594,04грн зазначив таке. Після купівлі квартири він звернувся до відповідача з заявою від 18.11.2015р про укладення Договору, відкриття особового рахунку та виклику працівника відповідача для зняття показань лічильника, який був у квартирі. Однак відповіді на заяву довгий час не одержував, а з повідомлення відповідача на ім'я попереднього власника ОСОБА_3 дізнався, що на 01.12.2015р його борг з водопостачання становить 255,81грн, після чого він звернувся до суду з такими позовними вимогами, що і в заяві від 18.11.2015р.

Лише 18.05.2016р під тиском суду був укладений з відповідачем Договір, з якого він дізнався, що відповідач обраховує плату за нормами, а не за встановленим у квартирі лічильником. Враховуючи, що у квартирі він не проживав і вода йому не потрібна, він негайно подав 19.05.2016р відповідачу заяву про опломбування вхідного вентиля, що і було зроблено 20.05.2016р. При цьому за показаннями провіреного лічильника за період з купівлі квартири (21.10.2015р) по 31.03.2016р він спожив 1,0м3 води, і навіть це "споживання" було результатом того, що у його вказаній квартирі, в якій він не живе, стався прорив труби і залиття сусіда.

Довідки з місця реєстрації підтверджують, що він не живе у вказаній квартирі, а фактично у вказаний період проживає в кв. АДРЕСА_5, а тому він не міг користуватися послугами відповідача у квартирі АДРЕСА_1. Його непроживання у вказаній квартирі також підтверджується довідкою "Херсонобленерго" про те, що за вказані 7 місяців (по 01.06.2016р) він спожив лише 29кВт/год електроенергії (в основному на сушіння стін та стелі, які через аварійний стан покрівлі зволожувалися під час кожного дощу чи снігу).

Крім того, його вказана квартира обладнана лічильником, а ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" забороняє розрахунки за нормами споживання за наявності лічильника.

Згідно роз'яснення Департаменту ЖКГ від 22.02.2018р, уточненого 17.07.2018р, для опломбування існуючих але не опломбованих лічильників необхідно лише подати заяву до відповідача і додати паспорт лічильника з тавром повірки. Таку заяву він подав ще 18.11.2015р і виключно з вини відповідача лічильник не був опломбований, що дало підстави відповідачу застосовувати в розрахунках норми споживання, які до того ж є вдвічі завищеними, що визнається Херсонською міською радою та її виконкомом.

Щодо застосування "спецзасобів" зазначив таке. 28.08.2017р відповідач повідомив, що боржникам будуть обмежуватись послуги з водовідведення. Через декілька днів у його квартирі з'явився неприємний запах і йому сантехніки сказали, що це є наслідком встановлення "павука". З огляду на це він був змушений герметизувати всю сантехніку, щоб припинити надходження запахів у квартиру.

Таким чином, вважає, що відповідачем порушені положення Законів України "Про захист прав споживачів" та "Про житлово-комунальні послуги":

--- більше 6 місяців уникає укладення договору, чим порушив його право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про умови водопостачання (ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів");

--- нав'язування умов одержання послуг, які ставлять споживача у нерівні умови порівняно з іншими споживачами, обмеження прав на інформацію, неналежним чином визначена ціна продукції (абз.3, 5, 7 ч.1 ст.21 Закону України "Про захист прав споживачів");

--- не опломбовано вчасно лічильник водопостачання та безпідставне обрахування неіснуючих боргів за нормами споживання при наявності лічильника (ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги");

--- застосування без всякої необхідності спецзасобу "Павук", що значно погіршило умови проживання в квартирі і порушило звичний спосіб життя.

Щодо відшкодування моральної шкоди зазначив таке. В результаті неправомірних дій відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, що проявляються в тому, що було порушено звичний спосіб життя, він вимушений витрачати свої сили, час та кошти на відстоювання своїх прав в суді, були погіршені побутові умови, що негативно вплинули на стан здоровя, особливо враховуючи, що він інвалід кардіологічної групи і йому протипоказані нервові напруги та стреси. Розмір завданої йому моральної шкоди він оцінює в 20265,00грн, який обраховано відповідно до Методу оцінки розміру моральної шкоди (зареєстрований в МЮ України 03.03.2010р під №14.1.04, оприлюднений на офіційному веб-сайті Мін'юсту в галузі "Психологічні експертизи") за формулою D = d х fv х i х c х (1 - fs), де D - це розмір компенсації дійсної моральної шкоди, d - це розмір компенсації презюмованої моральної шкоди, яка визначається, виходячи з діючого в Україні мінімального розміру заробітної плати, який станом на 01.01.2018р становив 3723,00грн, та коефіцієнту 720, fv - це ступінь вини особи, яка завдала шкоди, який у випадку утиску прав споживача згідно Методики складає 0,05, i - це коефіцієнт індивідуальних особливостей потерпілого (суб'єктивний стан), який визначено в діапазоні 0 < i < 2 і який для себе він оцінює в 0,36, c - це коефіцієнт урахування обставин, що заслуговують на увагу (об'єктивні фактори), який визначено в діапазоні 0 < c < 2 і який він оцінює в 0,42, fs - це ступінь вини постраждалого, який визначено в діапазоні 0 < c < 2. Отже розмір моральної шкоди становить 20265,00грн (3723грн х 720 х 0,05 х 0,36 х 0,42).

У своєму відзиві від 26.12.2018р представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю. При цьому зазначив наступне.

Є необґрунтованим посилання позивача про незаконність неприймання відповідачем на абонентський обік засобу обліку, оскільки самим позивачем було порушено п.9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630), за яким у квартирі роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії проводяться спеціалізованою організацією за рахунок коштів споживача. Останній же сам зазначає, що засіб обліку води вже було встановлено. Однак попередніми власниками відповідний засіб обліку до розрахунку наданий не був. Опломбування засобу обліку води здійснюється на платній основі, а тому не може бути задоволено бажання позивача здійснити це на безоплатній основі. Позивачу неодноразово повідомлялось про заходи, необхідні для взяття лічильника на абонентський облік, зокрема листами від 20.07.2018р та від 19.10.2018р, проте матеріали справи не містять належні докази оплати даної послуги позивачем.

Також є необґрунтованими посилання позивача на незаконність нарахування відповідачем заборгованості позивача за період з 21.10.2015р по 20.05.2016р в розмірі 594,04грн. Адже вказані вище Правила містять такі положення: послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води (п.17); у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, зокрема з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства (п.21). Попередніми власниками вказаної квартири АДРЕСА_1 розрахунок за послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення здійснювався відповідно до встановлених норм водоспоживання на 1 особу. І оскільки відповідач за вказаною адресою засобів обліку на абонентський облік не приймав, то і позивачу плата за вказані послуги до 20.05.2016 року нараховувалась згідно нормативного споживання на 1 особу.

Також є необґрунтованими й такими, що не доведені належними доказами, посилання позивача на застосування до нього заходів обмеження послуг з водовідведення. Такі заходи є зайвими за наявності опломбованого в закритому стані вентиля холодної води, що само по собі виключає неконтрольовані витрати води.

Крім того, вважає необґрунтованими вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки вони не доведені належними доказами.

Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не доведено факту порушення його прав як споживача послуг з водопостачання та водовідведення, а тому, на його думку, позов задоволенню не підлягає.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року в задоволенні позову було відмовлено і з позивача на користь держави було стягнуто судовий збір в сумі 551,20грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, зазначив, що суд не звернув увагу на наявність доказів, що підтверджують непроживання його з 21.10.2015р по 20.05.2016р у спірній квартирі АДРЕСА_1, а також підтверджують обладнання вказаної квартири водолічильником (довідки №6980 від 11.11.2015р та №16-14-4041 від 28.10.2016р відділу реєстрації ХМР, з яких видно, що він не проживав у спірній квартирі і не міг користуватися послугами відповідача, довідка "Херсонобленерго" про розмір спожитої електроенергії за період з 21.10.2015р по 20.05.2016р у вказаній квартирі, а саме 2 кВт/год, акт прийому передачі квартири, складений при її купівлі, який свідчить, що квартира АДРЕСА_1 на час її купівлі вже обладнана водолічильником, паспорт водолічильника, який підтверджує його справність). Також, вказав, що суд не врахував і того, що він просив відповідача опломбувати лічильник та взяти його на абонементський облік ще 18.11.2015р. Також зазначив, що судом залишено поза увагою й відсутність правових підстав у відповідача для нарахування йому боргу в 142,12грн попереднього власника. Встановивши відсутність правових підстав для вказаного нарахування, суд не захистив його права. Також вказав, що суд не звернув увагу на доведення ним неправомірності нарахування боргу за нормами споживання в сумі 594,04грн, що само по собі є підставою для повернення сплачених ним відповідачу коштів у розмірі 364,00грн шляхом їх стягнення з відповідача. Також зазначив, що, відмовляючи в стягненні моральної шкоди, суд помилково виходив з відсутності порушення відповідачем його прав, адже є доведеним порушення відповідачем положень Закону України "Про захист прав споживачів" та Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Крім того, вказав, що суд в порушення ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" та висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 21.03.2018 року у справі №761/24881/16-ц, стягнув з нього судовий збір.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21.10.2015 року, укладеного між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_2 (а.с.112-114).

Дані про позивача як власника вказаної квартири містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.39).

Відповідно до Акту приймання-передання від 21.10.2015 року вказану квартиру передано покупцю, квартира, зокрема, облаштована лічильником води №312294 з показником на 21.10.2015 року 00519м3 (а.с.115).

18 листопада 2015 року позивач поштою надіслав заяву до відповідача з проханням укласти Договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення, відкрити особовий рахунок та надіслати працівника відповідача для зняття показань лічильника. До заяви він додав копії документів, необхідних для укладення Договору (а.с.40).

18.05.2016 року між позивачем та відповідачем МКП "ВУВКГ м. Херсона" укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (а.с.31-32).

Договір укладено на 1 рік зі щорічним його продовженням, якщо за місяць до його закінчення стороною не буде письмово заявлено про його розірвання (п.31).

Вказаний договір не містить даних про наявність засобів обліку води й теплової енергії.

Згідно Акту від 20.05.2016р в зазначеній квартирі позивача було здійснено опломбування вентиля подачі води (а.с.108).

На заяву позивача від 23.09.2018р на адресу відповідача останнім надано 19.10.2018р відповідь про наступне. На звернення позивача від 18.11.2015р останньому надана 08.12.2015р відповідь, в якій йому було запропоновано оформити особовий рахунок, який і було відкрито після звернення позивача від 18.05.2016р. Тоді ж було і укладено Договір про надання послуг. Після звернення позивача 19.05.2016р до відповідача із заявою про опломбування запірних вентилів квартири це було зроблено 20.05.2016р. На вказаний час за квартирою значилась заборгованість в розмірі 700,42грн: на 21.10.2015р - 142,12грн; з 21.10.2015р по 20.05.2016р в розмірі 594,04грн (7,8м3/міс : 30дн х 209дн х 10,932грн ); загалом - 736,16грн; коригування через зниження якості води - 24,81грн; сплачено за вказаний період - 10,93грн. Після цього було сплачено 22.12.2017р - 364,00грн; заборгованість на 01.10.2018р - 336,42грн.

Також у відповіді зазначається, що після з'ясування про призначення позивачу субсидії по оплаті за вказані послуги відповідачем на адресу Управління соціального захисту населення було направлено листа з актом від 20.05.2016р опломбування запірних вентилів.

Для відновлення водопостачання позивачу слід надати заявку та сплатити рахунки за розпломбування холодного водопостачання та пломбування водолічильного вузла в сумі 174,70грн (а.с.105).

Наявні вимоги відповідача до позивача про оплату заборгованості: станом на 01.04.2016р - в сумі 700,42грн; станом на 01.08.2017р - в сумі 362,26грн, станом на 01.07.2018р - в сумі 990,84грн (а.с.109).

Отже, судом встановлено, що на час придбання квартири, за вказаною адресою від попереднього власника рахувалась заборгованість у сумі 142,12грн. Також за період з 21.10.2015 р. (час придбання позивачем квартири) по 20.05.2016 р. (дата опломбування запірних вентилів) позивачу була нарахована заборгованість у розмірі 594,04грн, виходячи з нормативів (норм) споживання, оскільки формально у вказаній квартирі засіб обліку води в експлуатацію прийнятий не був.

Відповідно до довідки від 28.10.2016р за № 16-14-4041 про реєстрацію місця проживання особи у вказаній квартирі АДРЕСА_1 позивач зареєстрований з 28.10.2016 року (а.с.117).

За іншою аналогічною довідкою від 10.11.2015р за № 6980 за адресою квартира АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований; позивач же зареєстрований та проживає в кв. АДРЕСА_5 (а.с.116).

Згідно довідки споживання електроенергії за період з грудня 2015р по травень 2016р включно ОСОБА_2 спожито 17кВт/год електроенергії (а.с.120-121).

Також наявна відповідь від 17.07.2018р директора департаменту ЖКГ Херсонської міської ради на адресу позивача, в якій зазначено, що для опломбування встановленого в квартирі АДРЕСА_1 лічильника холодної води фахівцями відповідача необхідно подати відповідну заяву до підприємства та надати паспорт вузла розподільного обліку із відміткою державного підприємства "Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології і сертифікації" про проведення періодичної повірки лічильника (а.с.122).

20.07.2018р відповідачем позивачу надана відповідь на його заяву щодо опломбування лічильника холодної води. Йому роз'яснено, що для відновлення водопостачання (після опломбування 20.05.2016р водопровідного вводу холодного водопостачання) необхідно подати заявку та сплатити рахунки: за опломбування вводу холодної води - 87,00грн; за пломбування водолічильного вузла - 87,70грн. Після сплати рахунків буде призначена дата обстеження вводу холодного водопостачання в квартирі та зняття пломби, а також пломбування водолічильного вузла зі складанням відповідних актів (а.с.123).

Із відомостей наданих відповідачем, вбачається, що МКП "ВУВКГ м. Херсона" за вказаною адресою (квартира АДРЕСА_1) засобів обліку на абонентський облік не приймав, відповідно Позивачу плата за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до 20.05.2016 р. розраховувалась, відповідно до діючих правил, згідно нормативного споживання на 1 (особу), що є правомірним та не суперечить чинному законодавству.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів застосування відповідачем до позивача в квартирі АДРЕСА_1 заходів обмеження послуг з водовідведення з використанням будь-яких технічних засобів, відповідно виходив з відсутності підстав для задоволення позову в частині зобов'язати відповідача безкоштовно зняти встановлений спецзасіб для обмеження послуг з водовідведення, виходив з того, що відповідач за вказаною адресою засіб обліку на абонентський облік не приймав, відповідно позивачу плата за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до 20.05.2016 року у розмірі 594,04грнправомірно розраховувалась відповідно до діючих правил, згідно нормативного споживання на 1 особу, також виходив з того, що сплачені позивачем на користь відповідача 364,00грн є такими, що сплачені в рахунок погашення заборгованості, а тому у суду відсутні підстави для стягнення вказаної суми з відповідача на користь позивача, також виходив з того, що хоча і відсутні правові підстави у відповідача для стягнення з позивача заборгованості у розмірі 142,12грн, яка була наявна на час придбання позивачем квартири, однак у суду відсутні правові підстави для списання вказаної заборгованості, оскільки стягнення заборгованості за надані послуги є окремим предметом спору, а зустрічна вимога зі сторони відповідача до позивача про стягнення не заявлялася. Крім того, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення вимоги про компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 20265,00грн, оскільки така вимога є похідною від первісних вимог, в задоволенні яких позивачу відмовлено.

Однак, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

При апеляційному розгляді справи позивач вказав на два, на його думку, ключові моменти у цій справі, а саме на неукладення тривалий час з вини відповідача відповідного договору між ними, та на незаконне, на його думку, нарахування відповідачем боргу попереднього власника в сумі 142,12грн, що привело до позбавлення його субсидії, оскільки за мінусом вказаної суми його борг, який існує нібито за розрахунком відповідача, не перевищує 20 неоподаткованих мінімумів, що надавало б йому право на отримання субсидії.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч.3 ст.20 вказаного Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п.3 ч.2 ст.21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно ч.7 ст.26 вказаного Закону договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання. Тобто споживач не може запропонувати свої умови договору та викласти їх у протоколі розбіжностей.

Свобода договору, закріплена у ст.ст.6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У відповідності до положень ст.68 ЖК Української РСР, ст.ст.22, 23 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", п.п.3.7 Правил користування системою центрального комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року за №190, ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний своєчасно, щомісячно, вносити плату за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

За п.9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630) у квартирі роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії проводяться спеціалізованою організацією за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

Відповідно до п.п.17, 21 вказаних Правил послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині відсутності правових підстав для задоволення вимоги про визнання незаконним і скасування нарахованого боргу попереднього власника квартири розмірі 142,12грн. В цій частині суд, правильно встановивши обставини справи, давши належну оцінку зібраним у справі доказам та прийшовши до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав у відповідача для стягнення з позивача вказаної заборгованості, разом з тим дійшов помилкового висновку про те, що способом захисту прав позивача є лише його заперечення проти можливого пред'явлення позову про стягнення вказаної заборгованості у розмірі 142,12грн, яка була наявна на час придбання позивачем квартири. На думку апеляційного суду обраний позивачем спосіб захисту своїх прав в цій частині є належним, адже саме по собі рахування за позивачем вказаної заборгованості у розмірі 142,12грн порушує його права, має для нього негативні наслідки у вигляді можливості позбавлення субсидії у випадку повідомлення відповідного Управління праці та соціального захисту населення про наявність такої заборгованості.

Таким чином, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову, відповідно в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Що стосується решти рішення суду першої інстанції, то апеляційний суд погоджується з його такими висновками, оскільки до них він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи у вказаній частині оскаржуване рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Зібраними у справі доказами встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Із наданих відповідачем доказів вбачається, що за вказаною адресою засобів обліку на абонентський облік відповідач не приймав, а тому позивачу плата за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до 20.05.2016 року правомірно розраховувалась відповідно до діючих правил, згідно нормативного споживання на 1 (особу). Відповідно сплачені позивачем на користь відповідача 364,00грн є такими, що сплачені в рахунок погашення заборгованості, а тому відсутні підстави для стягнення вказаної суми з відповідача на користь позивача.

Апеляційний суд враховує, що позивачем не доведено належними доказами факту застосування відповідачем до позивача в квартирі АДРЕСА_1 заходів обмеження послуг з водовідведення з використанням технічних засобів. Відповідач категорично це заперечує. При цьому посилання позивача на нібито повідомлення відповідача про майбутні обмеження боржникам послуги з водовідведення, а також на появу в його квартирі неприємного запаху та пояснення цього сантехніками саме встановлення "павука" містять ознаки припущень і не свідчать про встановлення дійсного факту.

З огляду на вказане, як вважає апеляційний суд, не підлягає й задоволенню вимога про стягнення моральної шкоди, яка є похідною від первісних вимог. При цьому саме по собі задоволення позову в частині вимоги про визнання незаконним і скасування нарахованого боргу попереднього власника квартири в розмірі 142,12грн не може впливати на висновок про відмову в стягненні моральної шкоди, виходячи з обставин справи, характеру цієї вимоги, а також з огляду на те, що й суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність правових підстав у відповідача для примусового стягнення вказаної суми з позивача.

Решта доводів апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та висновків суду не спростовують. Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на наявність доказів, що підтверджують непроживання його з 21.10.2015р по 20.05.2016р у спірній квартирі АДРЕСА_1 та обладнання вказаної квартири водолічильником, а також посилання на те, що він ще 18.11.2015 року просив відповідача опломбувати лічильник та взяти його на абонементський облік, оскільки попереднім власником вказаної квартири розрахунок за послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення здійснювався відповідно до встановлених норм водоспоживання на 1 особу, також і відповідач за вказаною адресою засобів обліку на абонентський облік не приймав. Зазначене свідчить про те, що позивачу плата за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до 20.05.2016 року правомірно розраховувалась відповідно до діючих правил, згідно нормативного споживання на 1 особу. Як вже зазначалось відповідачем, опломбування засобу обліку води здійснюється на платній основі, а тому не може бути задоволено бажання позивача здійснити це на безоплатній основі. Позивачу неодноразово повідомлялось про заходи, необхідні для взяття лічильника на абонентський облік, зокрема листами від 20.07.2018р та від 19.10.2018р, проте матеріали справи не містять належних доказів оплати даної послуги позивачем. З цих же підстав слід залишити поза увагою й посилання скаржника на неправомірність нарахування позивачу боргу за нормами споживання в сумі 594,04грн, що, на думку позивача, само по собі є підставою для повернення сплачених ним відповідачу коштів у розмірі 364,00грн шляхом їх стягнення з відповідача. Також підлягають відхиленню й посилання на неправомірну, на думку скаржника, відмову в стягненні моральної шкоди. При цьому апеляційний суд враховує недоведеність належними доказами порушень з боку відповідача положень Закону України "Про захист прав споживачів" та Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та прав позивача як споживача послуг.

Що ж стосується посилання скаржника на помилковість рішення суду, яким з нього стягнуто судовий збір, то вони заслуговують на увагу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №761/24881/16-ц вказується на таке.

За основу приймається те, що ст.5 Закону України "Про судовий збір" не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів").

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Відступаючи від практики Верховного Суду України, колегія суддів Великої Палати Верховного Суду вважає, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (ст.22 "Про захист прав споживачів", ст.1 ЦПК України у редакції на час постановлення оскарженої ухвали, ст.2 ЦПК України у редакції на час розгляду справи Верховним Судом).

За ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, оскільки позивач за ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" звільняється від сплати судового збору за цим позовом, пов'язаним з порушенням його прав, то є необґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині стягнення з позивача на користь держави судового збору в сумі 551,20грн.

А тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.367, п.п.1, 2 ч.1 ст.374, ст.375, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376ЦПК України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про захист прав споживачів", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630), суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 до Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона" про визнання незаконним і скасування нарахованого боргу попереднього власника квартири в розмірі 142,12грн скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати нарахований борг попереднього власника квартири АДРЕСА_1 в розмірі 142,12грн.

Це ж рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 551,20грн скасувати.

В решті рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 24 квітня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська