Справа № 145/1615/18
Провадження № 22-ц/801/897/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 рокуСправа № 145/1615/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року, ухваленого суддею Ратушняком І.О. в смт Тиврів (повне рішення складено 18 лютого 2019 року), у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сутисківської селищної ради Тиврівського району, Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на 1/2 частку земельної частки (паю) в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Тиврів Тиврівського району Вінницької області, була її матір`ю; просила визнати за нею, ОСОБА_1 , право на 1/2 частку земельної частки (пай) площею 4,25 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без визначення її меж в натурі (на місцевості), яка розташована на території Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Тиврів Тиврівського району Вінницької області.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт Тиврів Тиврівського району Вінницької області померла її мати ОСОБА_2 , яка до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 4,25 умовних кадастрових га, яка розташована на території Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області. Це право на земельну частку (пай) належало її матері на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 26 травня 1997 року.

За життя мати ОСОБА_1 склала заповіт, яким все своє майно заповіла в рівних частках їй та своїй онучці - ОСОБА_3 . На день відкриття спадщини заповіт не змінений і не скасований.

Позивач фактично до шести місяців після смерті матері ОСОБА_2 вступила у володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті останньої. Але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної частки (пай), яка належала її матері, в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я померлої, втрачено. Про цей факт нею було подано відповідну об`яву в районну газету «Маяк» від 27.07.2018 за №30.

Крім того, ще одною перешкодою у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом стало те, що в актовому записі про її народження, в графі мати помилково записано ОСОБА_2 , а в свідоцтві про смерть матері записано ОСОБА_2 .

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Тиврів Тиврівського району Вінницької області, була матір`ю ОСОБА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення в частині незадоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати за нею право на 1/2 частку земельної частки (пай) площею 4,25 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без визначення її меж в натурі (на місцевості), яка розташована на території Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Тиврів Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що в записах ім`я по батькові матері позивача в Додатку №1 «Список членів КСП «Нива» до Державного акту та в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) допущена орфографічна помилка, а імені Винедикт в українській мові немає; судом безпідставно не прийнято до уваги довідку виконкому Сутисківської селищної ради від 21.11.2018 про те, що ОСОБА_2 до дня смерті була членом КСП «Нива»; судом не прийнято до уваги визнання позову відповідачами.

Відзиву на апеляційну скаргу від Сутисківської селищної ради Тиврівського району, Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області не надійшло.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Тиврів Тиврівського району Вінницької області померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 11.08.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану Тиврівського районного управління юстиції у Вінницькій області (а.с.6).

Відповідно до дублікату заповіту від 07.07.1995, ОСОБА_2 , що мешкає в АДРЕСА_1 , все належне їй на момент смерті майно заповіла дочці ОСОБА_1 та внучці - ОСОБА_3 в рівних частинах (а.с.7).

Матір`ю ОСОБА_1 ( в подальшому ОСОБА_1 ) є ОСОБА_2 , батьком - ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що померла ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 .

Однак, залишилось поза увагою суду про наявність ще однієї розбіжності, про яку зазначала позивач, а саме, в додатку № 1 до Державного Акту на право колективної власності на землю - Список громадян - членів КСП «Нива» та в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Нива» згадується ОСОБА_2 (друга буква по-батькові «и»), хоча в свідоцтві про смерть та в заповіті по- батькові - « ОСОБА_1 » (друга буква «е»).

Проаналізувавши всі докази у справі, та відсутність заперечень з боку відповідачів, необхідно зробити висновок про те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_2 це була одна і та ж особа.

Рішення суду в частині встановлення факту родинних відносин в апеляційному порядку не оскаржувалось, а від так, в силу ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядалось.

Що стосується іншої частини вимог позову, в задоволенні яких судом було відмовлено, то вони підлягають задоволенню, беручи до уваги докази у справі, яким суд першої інстанції не надав будь-якої оцінки.

Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю, державний акт серії НОМЕР_3 видано КСП «Нива» для сільськогосподарського використання 21.02.1996 року (а.с. 9)

У Додатку 1 до вказаного Державного акту на право колективної власності на землю, до списку громадян-членів КСП під №360 внесена ОСОБА_2 , що проживає по

АДРЕСА_2 , на якій проживала ОСОБА_2 була змінена - нова назва «АДРЕСА_1».

Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), 26 травня 1997 року за номером 360 зареєстровано сертифікат серії НОМЕР_1 , власником якого зазначена ОСОБА_2 (а.с.8).

Проаналізувавши всі наявні в справі довідки видані виконкомом Сутисківської селищної ради, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 проживала в смт Сутиски з 1979 року, була членом КСП, відповідно до сертифікату мала право на пай, в цьому селі і померла. Спадщину прийняла її дочка ОСОБА_1 , та як остання постійно проживала з матір`ю і вступила у володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент його смерті і не припинились внаслідок його смерті.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Постановою державного нотаріуса №1502/02-31 від 28.08.2018, ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної частки (паю), оскільки на вказану земельну ділянку відсутній документ, що підтверджує право спадкодавця на неї (а.с.23).

Встановлено, що Сертифікат на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_1 , виданий 26.05.1997 на ім`я ОСОБА_2 втрачений, про що в газеті «Маяк» №30 від 27.07.2018 розміщено відповідне оголошення (а.с.20).

У разі втрати чи пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено.

Отже, належним та єдиним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються (п.1 ч.1 ст.264 ЦПК України).

Апеляційний суд прийшов до висновку, що позивач довела кожну обставину, якою обґрунтовувала свої позовні вимоги.

У згаданій Постанові Пленуму ВСУ вказується, що позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Тому слід взяти до уваги, те, що відповідачі Сутисківська Селищна рада Тиврівського району та Тиврівська районна державна адміністрація Вінницької області не заперечували проти задоволення вимог позову, в тому числі, не заперечували проти обставин, якими вимоги були обґрунтовані.

Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги докази у справі, які надав позивач, не надав їм оцінки, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання права на 1/2 частку земельної частки (паю) в порядку спадкування за заповітом з ухваленням нового про задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання права на 1/2 частку земельної частки (паю) в порядку спадкування за заповітом, ухвалити в цій частині нове рішення, яким ці вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на 1/2 частку земельної частки (пай) площею 4,25 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без визначення її меж в натурі (на місцевості), яка розташована на території Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Тиврів Тиврівського району Вінницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 травня 2019 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко