УХВАЛА

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 465/9412/13

провадження № 61-18212св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради,

треті особи: Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Магістральне», Львівська міська рада,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 27 березня 2015 року у складі судді Мартьянової С. М. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Шеремета Н. О., Ванівського О. М., Копняк С. М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язати Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ним договір житлового найму зазначеної квартири.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що проживав однією сім`єю як чоловік та дружина з ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 . Разом з ними проживала мати ОСОБА_3 - ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , він залишився проживати у зазначеному вище житловому приміщенні, несе витрати на його утримання, іншого житла немає.

Вважає, що на підставі статей 64, 65, 106 ЖК Української РСР набув право спірним житлом та, відповідно, має право на укладення договору найму, однак, відповідач відмовляє в укладенні з ним цього договору та намагається його виселити з квартири.

У грудні 2013 року Франківська районна адміністрація Львівської міської подала зустрічний позов, в якому просила виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 самовільно вселився до спірної квартири, відповідних документів на проживання в ній не має, а тому відповідно до частини третьої статті 116 ЖК Української РСР підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 27 березня 2015 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ОСОБА_1 договір житлового найму на квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 набув право користування спірною квартирою, як член сім`ї наймача, тому підстави для його виселення відсутні.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 28 листопада 2016 року рішення Франківського районного суду міста Львова від 27 березня 2015 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вселився у спірну квартиру, як член сім`ї наймача, за згодою основного квартиронаймача та членів його сім`ї, які за життя не ставили питання про його виселення, з 2006 року постійно проживав за вказаною адресою, іншого постійного місця проживання за собою він не зберігав, проживав з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю, вів з ними спільне господарство.

У касаційній скарзі, що надійшла у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , яка не приймала участі у справі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову Франківської міської адміністрації Львівської міської ради та відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_1

Зазначала, що вона є тіткою та єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 , тому оскаржувані судові рішення стосуються її прав та обов`язків.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, про визнання права користування на квартиру та зобов`язання укладення договору житлового найму та за зустрічним позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Львівське комунальне підприємство «Магістральне», Львівська міська рада, про виселення з самовільно зайнятого житлового приміщення.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 465/9412/13 передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 листопада 2016 року підлягає закриттю з таких мотивів.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 324 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, рішення і ухвали апеляційного суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду мають право оскаржити у касаційному порядку сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки.

При поданні касаційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 324 ЦПК України права на касаційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої чи апеляційної інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми ЦПК України постановляє ухвалу про повернення касаційної скарги. Якщо зазначені обставини буде встановлено після відкриття касаційного провадження у справі, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження у справі за такою скаргою та про її повернення особі, яка подала скаргу.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що ОСОБА_2 не є стороною у цій справі.

Спір виник між Франківською районною адміністрацією Львівської міської, яка є власником спірної квартири, та ОСОБА_1 , який у ній на теперішній час проживає без відповідних документів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуваними судовими рішеннями питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 не вирішувалося.

Таким чином, касаційне провадження підлягає закриттю.

Згідно пункту 3 частини першої, частини другої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 396, 399, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 листопада 2016 року у справі № 465/9412/13 за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, про визнання права користування на квартиру та зобов`язання укладення договору житлового найму, та за зустрічним позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Львівське комунальне підприємство «Магістральне», Львівська міська рада, про виселення з самовільно зайнятого житлового приміщення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат