Справа № 301/860/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2019 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючого судді Марковича І.І.

при секретарі Чийпеш А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лігніт» про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 17.04.2019 року з даним позовом посилаючись на те, що 15 січня 2009 року між позивачем та ТзОВ «Лігніт» було досягнуто домовленість про придбання у власність майнового комплексу, а саме: майстерня, навіс-склад, автомобільна вага, вбиральня, дві свердловини, пожежний резервуар, вимощення, лінія електрозв`язку, лінія електроживлення, козловий кран, огорожа та ворота, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Центральна АДРЕСА_2 , які належали ТзОВ "Лігніт" ().

Сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та уклали усний договір. Згідно досягнутої домовленості позивач зобов`язався виплатити готівкою 70 000,00 грн. (сімдесят тисяч гривень) в касу підприємства, а ТзОВ «Лігніт» в свою чергу з моменту виконання взятих позивачем на себе зобов`язань, передати йому у власність майновий комплекс.

Також сторони домовилися, що на протязі року ТзОВ «Лігніт» виготовить необхідну документацію і оформлять договір купівлі-продажу нежитлових будівель в установленому законом порядку.

Цього ж дня 15 січня 2009 року в рахунок виконання взятих на себе зобов`язань позивачем було передано готівкою в касу підприємства ТзОВ «Лігніт» - гроші в розмірі 70 000,00 грн. (сімдесят тисяч гривень), а представник ТзОВ «Лігніт», відповідно передав позивачу ключі від нежитлових будівель.

З вказаного часу позивач володіє та користується майновим комплексом як власник.

Однак, не дивлячись на те, що ТзОВ «Лігніт», зобов`язувався протягом року укласти договір купівлі-продажу майнового комплексу, та незважаючи на неодноразові звернення з проханням укласти правочин, продавець ТзОВ "Лігніт" (), ухилявся від вирішення питання про укладення у нотаріальному порядку договору купівлі-продажу через відсутність коштів, тому зазначена обставина перешкоджала позивачу в повному обсязі розпоряджатися цим майном.

Відмова ТзОВ «Лігніт» укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна у нотаріальному порядку, позбавила позивача можливості належним чином укласти правочин, в зв`язку з чим просить визнати дійсним договір купівлі-продажу майнового комплексу, а саме: майстерню, навіс- склад, автомобільну вагу, вбиральню, дві свердловини, пожежний резервуар, вимощення, лінію електрозв`язку, лінію електроживлення, козловий кран, огороджу та ворота, що знаходиться за адресою: 90130 АДРЕСА_2 , які належали ТзОВ «Лігніт» відповідно до книги обліку основних фондів. Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності в цілому на майновий комплекс, а саме: майстерню, навіс-склад, автомобільну вагу, вбиральню, дві свердловини, пожежний резервуар, вимощення, лінію електрозв`язку, лінію електроживлення, козловий кран, огороджу та ворота, що знаходиться за адресою: 90130, Закарпатська АДРЕСА_1 , село Ільниця, вулиця Центральна, будинок 75.

Розгляд справи проведено у відсутності сторін відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України та поданої заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено: що 15 січня 2009 року між позивачем та ТзОВ «Лігніт» було досягнуто домовленість про придбання у власність майнового комплексу, а саме: майстерня, навіс-склад, автомобільна вага, вбиральня, дві свердловини, пожежний резервуар, вимощення, лінія електрозв`язку, лінія електроживлення, козловий кран, огорожа та ворота, що знаходиться за адресою: 90130, Закарпатська АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , які належали ТзОВ "Лігніт" ().

Сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та уклали усний договір. Згідно досягнутої домовленості позивач зобов`язався виплатити готівкою 70 000,00 грн. (сімдесят тисяч гривень) в касу підприємства, а ТзОВ «Лігніт» в свою чергу з моменту виконання взятих позивачем на себе зобов`язань, передати йому у власність майновий комплекс, а саме: майстерню, навіс-склад, автомобільну вагу, вбиральню, дві свердловини, пожежний резервуар, вимощення, лінію електрозв`язку, лінію електроживлення, козловий кран, огороджу та ворота, що знаходиться за адресою: 90130, Закарпатська обл., Іршавський район, село Ільниця, вулиця АДРЕСА_3 75.

Також сторони домовилися, що на протязі року ТзОВ «Лігніт» виготовить необхідну документацію і оформлять договір купівлі-продажу нежитлових будівель в установленому законом порядку.

Цього ж дня 15 січня 2009 року в рахунок виконання взятих на себе зобов`язань позивачем було передано готівкою в касу підприємства ТзОВ «Лігніт» - гроші в розмірі 70 000,00 грн. (сімдесят тисяч гривень), а представник ТзОВ «Лігніт», відповідно передав позивачу ключі від нежитлових будівель.

З вказаного часу позивач володіє та користується майновим комплексом, а саме: майстернею, навісом-складом, автомобільною вагою, вбиральнею, свердловинами, пожежним резервуаром, вимощенням, лінією електрозв`язку, лінією електроживлення, козловим краном, огорожею та воротами, що знаходиться за адресою: 90130, Закарпатська обл., Іршавський АДРЕСА_4 , село АДРЕСА_1 вулиця Центральна, будинок 75, як власник.

Однак, не дивлячись на те, що ТзОВ «Лігніт», зобов`язувався протягом року укласти договір купівлі-продажу майнового комплексу, та незважаючи на неодноразові звернення з проханням укласти правочин, продавець ТзОВ "Лігніт" (), ухилявся від вирішення питання про укладення у нотаріальному порядку договору купівлі-продажу через відсутність коштів, тому зазначена обставина перешкоджала позивачу в повному обсязі розпоряджатися цим майном.

Відмова ТзОВ «Лігніт» укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна у нотаріальному порядку, позбавила позивача можливості належним чином укласти правочин.

У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 208 ч. 1 п. З ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Така згода між сторонами була досягнута по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу зазначеного майнового комплексу. Зокрема, було досягнуто згоди по наступних умовах договору купівлі-продажу: визначено предмет договору купівлі-продажу, погоджено ціну товару (майнового комплексу), внесення позивачем, як покупцем, належної грошової суми за придбаний товар майновий комплекс, продавцем переданий, а позивач, в свою чергу, майновий комплекс отримав та на власний розсуд користується та володіє ним.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином з моменту передання майнового комплексу, тобто з 15 січня 2009 року, я позивач ОСОБА_1 став його власником.

Згідно ст. 218 ч. 3 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

У відповідності з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України ст. ст. ч.1 п. 3 ст. 208, 218, 321, 334 Цивільного кодексу України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений між продавцем ТзОВ «Лігніт» та покупцем ОСОБА_1 майнового комплексу, а саме: майстерню, навіс- склад, автомобільну вагу, вбиральню, дві свердловини, пожежний резервуар, вимощення, лінію електрозв`язку, лінію електроживлення, козловий кран, огороджу та ворота, що знаходиться за адресою: 90130, Закарпатська обл АДРЕСА_1 , село АДРЕСА_1 вулиця Центральна, будинок АДРЕСА_2 , які належали ТзОВ «Лігніт» відповідно до книги обліку основних фондів.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності в цілому на майновий комплекс, а саме: майстерню, навіс-склад, автомобільну вагу, вбиральню, дві свердловини, пожежний резервуар, вимощення, лінію електрозв`язку, лінію електроживлення, козловий кран, огороджу та ворота, що знаходиться за адресою: 90130, Закарпатська АДРЕСА_1 вулиця АДРЕСА_3 75.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : І. І. Маркович