Дата документу 02.05.2019 Справа № 331/1871/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1871/18 Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження № 22-ц/807/1482/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Запорізькій області у особі начальника Івко Андрія Володимировича на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Служби автомобільних доріг у Запорізькій області про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про відшкодування майнової шкоди в розмірі 41 781, 05 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000, 00 грн.

В обґрунтування заявленої вимоги зазначив, що 06 червня 2017 року приблизно о 17 годині 10 хвилин він, керуючи автомобілем «Ford Focus», р.н. НОМЕР_1, та рухаючись по автомобільній дорозі Харків-Сімферополь, в районі будинку № 100 по вулиці Магістраль-ній в м. Запоріжжі потрапив у вибоїну розміром 2,3 х 1,5 метра глибиною 20 см, об'їхати яку безпечно для інших учасників дорожнього руху було неможливо. Внаслідок цього відбулось технічне пошкодження належного йому автомобілю «Ford Focus», р.н. НОМЕР_1, а саме: пошкоджено протектор переднього та заднього правих коліс, деформовано диски, пошкоджені амортизатори передній та задній правої сторони автомобіля, ходову частину автомобіля.

Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується схемою ДТП від 06.06.2017р., складеною працівниками патрульної поліції, його поясненнями, довідкою ДТП, Актом обстеження вулично-шляхової мережі та матеріалами висновку за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 06.06.2017р., яким встановлена невідповідність експлуатаційного стану обстеженої ділянки дороги вимогам ДСТУ № 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», що і стало причиною ДТП.

Забезпечення безпечного експлуатаційного стану автомобільної дороги Харків-Сімферополь на території Запорізької області покладено на ДП «Запорізький облавтодор», з якого і просив стягнути матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, у сумі 41781,05 грн. та на відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

Ухвалою суду від 21 травня 2018 року залучено до участі в справі за позовом ОСОБА_4 до Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціоне-

рна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування шкоди в якості співвід-

повідача - Службу автомобільних доріг у Запорізькій області.

02 липня 2018 року ОСОБА_4, не змінюючи предмету та підстав позову, уточнив

свої позовні вимоги шляхом виключення відповідача в особі Дочірнього підприємства «За-

порізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги Украї-

ни» (а.с. 70-73).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2018р. позов ОСОБА_4 до відповідача в особі Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» залишено без розгляду ( а.с. 93).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Запорізькій області на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 4000 грн., судовий збір в розмірі 45,63 грн., а всього 4045 грн. 63 коп.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач рішення суду в частині відмови у позові про стягнення матеріальної шкоди та в частині визначеного до відшкодування розміру моральної шкоди не оскаржив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Служба автомобільних доріг у Запорізькій області у особі начальника Івко А.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Рішення суду відповідачем оскаржується повністю, оскільки останній не погоджується також і з встановленими судом обставинами щодо його відповідальності за ділянку дороги, на якій сталось ДТП, тобто відмова в іншій частині позову мала бути з підстав того, що він є неналежним позивачем у справі.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано, що не є перешкодою у відповідності до вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України для апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1 п.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не

підлягає задоволенню за такими підставами.

Судом встановлено, що 06 червня 2017 року приблизно о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Ford Focus», р.н. НОМЕР_1, та рухаючись по автомобільній дорозі Харків-Сімферополь, в районі будинку № 100 по вулиці Магістраль-ній в м. Запоріжжі, потрапив у вибоїну на проїзній частині розміром 2,3 х 1,5 метра глибиною 20 см, об'їхати яку безпечно для інших учасників дорожнього руху було неможливо.

За результатом проведення перевірки за фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди інспектором ВБДР УПП в м. Запоріжжі ДПП Григоренком О.В. 20 жовтня 2017 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП, відносно ОСОБА_6.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2017 року закрито провадження по справі відносно ОСОБА_6 про адмінправопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП, у звязку з відсутністю складу цього адміністративного правопорушення (а.с. 134-135).

З мотивувальної частини постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2017 року вбачається, що згідно відповіді Департаменту інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради № 63/01/-37/01 від 03.02.2017 року ОСОБА_6 на підставі розпорядження голови районної адміністрації по Шевченківському району від 03.06.2016 року № 435 є посадовою особою, яка несе відповідальність за організацію контролю за технічним станом та утриманням вулично-шляхової мережі, яка відноситься до території Шевченківського району м. Запоріжжя та утримується на її балансі.

Дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_4 сталася на а/д Харків-Сімферополь в районі будинку 100 по вул. Магістральній в м. Запоріжжі.

Згідно відповіді Департаменту інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради № 1059/01-37/01 від 14.09.2017 року, у відповідності до технічного паспорту ділянки державної дороги М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, яка проходить по Шевченківському району м. Запоріжжя, проїзна частина траси М18 (Е105) біля будинку 100 по вул. Магістральній в м. Запоріжжі перебуває на балансі Служби автомобільних доріг у Запорізькій області та обслуговується, відповідно, нею.

Суд вказував, що відсутність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності посадової особи, яка несе відповідальність за організацію контролю за технічним станом та утриманням вулично-шляхової мережі, а саме: а/д Харків-Сімферополь в районі будинку 100 по вул. Магістральній в м. Запоріжжі, та утримується на її балансі, свідчить лише про те, що на неї не накладено адміністративне стягнення, що не виключає цивільно-правової відповідальності за спричинену шкоду водієві, якому вона завдана у зв»язку з ДТП, що відбулось внаслідок неналежного стану автодороги.

Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується схемою ДТП від 06.06.2017р., складеною працівниками патрульної поліції; поясненнями ОСОБА_4; довідкою ДТП; Актом обстеження вулично-шляхової мережі та матеріалами висновку за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 06.06.2017р., яким встановлена невідповідність експлуатаційного стану обстеженої ділянки вимогам ДСТУ № 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану»; протоколом про адміністративне правопорушення ч. 4 ст. 140 КУпАП, складеним інспектором ВБДР УПП в м. Запоріжжі ДПП Григоренком О.В. 20 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_6; постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2017 року (а.с. 9-10, 16, 134-141).

Судом встановлено, що автомобільна дорога М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта включена до переліку автомобільних доріг загального користування державного значення і належить до сфери управління Укравтодору.

Так, згідно відповіді Департаменту інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради № 1059/01-37/01 від 14.09.2017 року, у відповідності до технічного паспорту ділянка державної дороги М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, яка проходить по Шевченківському району м. Запоріжжя, проїзна частина траси М18 (Е105) біля будинку 100 по вул. Магістральній в м. Запоріжжі обслуговується та перебуває на балансі Служби автомобільних доріг у Запорізькій області.

Таким чином, власником автодороги загального користування М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта є держава, яка уповноважила Службу автомобільних доріг у Запорізькій області здійснювати від імені власника державне управління ділянкою вказаної автодороги на відрізках 255+100км до 283+861км та від 288+250км до 289+655км. Одночасно держава як власник вказаної автодороги поклала на Службу автомобільних доріг у Запорізькій області виконання передбачених діючим законодавством обов'язків власника перед користувачами щодо утримання вказаної ділянки автодороги в належному експлуатаційному стані та щодо створення на ній безпечних для дорожнього руху умов.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було завдано технічних пошкоджень належному ОСОБА_4 автомобілю «Ford Focus», р.н. НОМЕР_1, а саме: пошкоджено протектор переднього та заднього правих коліс, деформовано диски, пошкоджені амортизатори передній та задній правої сторони автомобіля, ходову частину автомобіля, що зафіксовано працівниками ПП м. Запоріжжя ДПП у довідці про ДТП.

Позивачем на підтвердження завданої йому шкоди у розмірі 41781,05 грн. надано рахунок-фактуру № ЧП-000468 від 14.06.2017р. та акт приймання-передачі товару № 00016/3 від 16 червня 2017 року (а.с. 24-25), та цю суму він просив стягнути з відповідача як спричинену матеріальну шкоду, а також на відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходив із того, що позивачем не проведено належної оцінки майна після отримання автомобілем механічних пошкоджень внаслідок ДТП, як це передбачено ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні», а тому останнім не доведено, які саме пошкодження мав автомобіль та які збитки або розмір відшкодування у зв»язку з цим має нести на відновлення стану автомобілю.

Задовольняючи частково позов щодо відшкодування моральної шкоди та стягуючи на її відшкодування 4 000 грн., суд вважав, що такої шкоди завдано відповідачу у зв»язку з пошкодженням його автомобілю через неналежний стан дороги, за що є відповідальною саме Служба автомобільних доріг у Запорізькій області.

В апеляційний скарзі Служба автомобільних доріг у Запорізькій області, насамперед, наголошує на тому, що є неналежним відповідачем, оскільки ділянка автодороги М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, на якій сталась ДТП з автомобілем позивача, не обслуговується нею.

Перевіривши вказані доводи відповідача за матеріалами справи, колегія визнає їх неспроможними з огляду на наступне.

Так, з сукупності наданих у справу документів вбачається, що у Служби автомобільних доріг в Запорізькій області в оперативному управлінні знаходиться частина автодороги М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта на відрізку 255+100км до 283+861км та від 288+250км до 289+655км. Решта відрізку цієї автодороги від 283+861 км до 288+250 км та 289+655 до 294+808 км закріплена за районною адміністрацією по Шевченківському району Запорізької міської ради.

ДТП з позивачем сталась на цьому автошляху в районі буд. 100 по вул. Магістральній в м. Запоріжжі, та відрізок з прив»язкою до кілометрів на автошляху ніким не визначався, зокрема, ані працівником патрульної поліції, який фіксував ДТП; ані висновком перевірки Управління патрульної служби в м. Запоріжжі, проведеної за фактом цієї ДТП ( а.с. 9-10).

Визначено місце ДТП з прив»язкою до кілометражу Дочірнім підприємством «Запо-

різький облавтодор», до якого з листом після ДТП звернувся позивач.

У листі-відповіді ОСОБА_4 Дочірнім підприємством «Запорізький облавтодор» зазначено, що виїздом на місце події ним встановлено, що вибоїна, у яку потрапив позивач своїм автомобілем, знаходиться на 289+710 км, тобто за межами їх відрізку обслуговування ( а.с. 14).

Саме відомості цього листа і ставить в основу своїх заперечень проти встановлених рішенням суду обставин відповідач, вказуючи, що ця ділянка не перебуває в його оперативному управлінні.

Проте, вказаний лист та відомості в ньому не можуть бути належними та допустимими доказами у справі, оскільки виїзд на місце ДТП Дочірнім підприємством «Запорізький облавтодор» відбувся самостійно, без учасника ДТП, поліції; не зафіксований у належний спосіб, тому, вочевидь, невідомо, чи взагалі ту виїмку на автошляху досліджено ним із визначенням її координат на 289+710 км.

Але жодний долучений у справу документ, зокрема, складені матеріали ДТП компетентними посадовими особами поліції, не підтверджує, що місцем ДТП є саме відрізок автошляху М-18 на 289+710 км.

Між тим, вказані ствердження апелянта про те, що місце ДТП знаходиться на ділянці автодороги, яка не перебуває в його віданні, спростовуються відомостями Департаменту інфраструктури та благоустрою Запорізької міської ради № 1059/01-37/01 від 14.09.2017 року. Так, у відповідності до технічного паспорту ділянки державної дороги М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, яка проходить по Шевченківському району м. Запоріжжя, проїзна частина траси М18 (Е105) біля будинку 100 по вул. Магістральній в м. Запоріжжі обслуговується та перебуває на балансі Служби автомобільних доріг у Запорізькій області.

Відтак, колегія відхиляє вказані ствердження апелянта як неспроможні, а тому визнає правильними висновки суду щодо покладення цивільно-правової відповідальності за наслідки ДТП на відповідача.

В скарзі зазначається також, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди, тому суд безпідставно стягнув на її відшкодування 4000 грн.

Однак колегія вважає, що сам по собі факт пошкодження автомобілю позивача через утримання автодороги у неналежному стані є психотравмуючим фактором для водія, якому в такому разі слід спрямовувати додаткові зусилля на відновлення стану автомобілю, відстоювання своїх прав, зокрема, в суді. При цьому, такі страждання необов»язково мають виражатися погіршенням стану здоров»я позивача та доводитись будь-якими медичними документами.

У цій справі, зокрема, позивач докладав багато зусиль для попереднього з»ясування особи, яка має відповідати за відрізок ділянки автодороги, на якому сталась ДТП, на що вказує тривале попереднє листування до звернення до суду.

Що стосується розміру, то він з урахуванням вказаних обставин відповідає критеріям розумності і справедливості, та підстав для його зменшення за доводами апеляційної скарги колегія не вбачає.

Зважаючи на все вище викладене, колегія визнає апеляційну скаргу в цілому необґрунтованою, тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 02 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: