ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м.Суми

Справа №592/781/19

Номер провадження 22-ц/816/2844/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостик С. Г.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2019 року, ухвалене у складі судді Хитрова Б.В., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі ПАТ «Сумське НВО») про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що 13 листопада 2018 року він звільнився з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не було проведено остаточного розрахунку.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату, яка належить йому при звільненні, у сумі 16 708,81 грн за період з 01 жовтня 2018 року по 13 листопада 2018 року та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11 461,20 грн з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.10.2018 року по 13.11.2018 року в розмірі 16 708 грн 81 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.11.2018 року по 21.02.2019 року в розмірі 11 461 грн 20 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь держави судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині стягнення з товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшивши суму стягнення у цій частині з 11 461 грн 20 коп. до 9 632 грн 40 коп. (з послідуючим утриманням податку з доходів фізичних осіб та військового збору). Зазначає, що доданий до позовної заяви розрахунковий лист не підтверджує факт заборгованості із заробітної плати позивача. Крім того, індивідуальні відомості Пенсійного фонду України про застраховану особу, надані позивачем, також не можуть братися до уваги як належний доказ, оскільки не підтверджують вказаний розмір заборгованості, невідомо дана сума зазначена вже з відрахуваннями на ПДФО та військовий збір.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості із заробітної плати не оскаржується та відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст. 116 КЗпП України при звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі та, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13 листопада 2018 року ОСОБА_1 звільнено з ПАТ «Сумське НВО» за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а. с. 8-10).

Згідно наданого ОСОБА_1 розрахункового листа, виданого йому роботодавцем, заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати становить 52 378 грн 04 коп. (а. с. 2). Наявність заборгованості відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати підтверджується і довідкою ПАТ «Сумське НВО» (а. с. 32).

У відповідності до ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У відповідності до вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

П. 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 56 КЗпП України, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

За угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Судом, при визначенні кількості робочих днів, за які підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, було враховано, що на підприємстві діє неповний робочий тиждень. Проте, як вбачається з розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходив з розміру середньоденної заробітної плати обрахованої позивачем. Однак, її розрахунок було здійснено невірно, оскільки при її обрахунку не була врахована кількість фактично відпрацьованих позивачем робочих днів.

А тому апеляційний суд, при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, враховує довідку ПАТ «Сумське НВО», згідно якої розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 240 грн 81 коп. (а. с. 32). Відповідно розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення складає 9632 грн 40 коп. (240 грн 81 коп. х 40 дні).

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та з ПАТ «Сумське НВО» підлягає стягненню на користь позивача 9632 грн 40 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з послідуючим утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3; 381; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2019 року змінити в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 9632 гривні 40 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з послідуючим утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.Г. Хвостик