КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6442/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року місто Київ

справа № 755/14148/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року про відмову у прийнятті заяв про роз'яснення судових рішень, постановлену під головуванням судді Галагана В.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 22 лютого 2017 року, актовий запис №253 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 20 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, що підлягає індексації відповідно до закону.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2судовий збір в сумі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Відповідачем до Дніпровського районного суду міста Києва було подано три заяви про роз'яснення ухвал суду та рішення суду: вх.№ 15163 від 06 березня 2019 року; вх.№ 15164 від 06 березня 2019 року; вх.№ 15555 від 11 березня 2019 року, відповідно до яких останній просив роз'яснити:

резолютивну частину ухвали судді Дніпровського районного суду міста Києва Галагана В.І. від 06 лютого 2019 року щодо правових підстав застосування в судовому рішенні висловлювання «нівелювання», а також як розуміти вжите судом висловлювання «нівелювання» у контексті норм ЦПК України;

резолютивну частину ухвали судді Дніпровського районного суду міста Києва Галагана В.І. від 15 січня 2019 року щодо правових підстав, визначених нормами статті 128 ЦПК України та в контексті приписів ст.ст.6, 19 Конституції України, - ухвалення судом необхідності і можливості виклику його як відповідача «шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України»;

резолютивну частину рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2019 року щодо його виконання в частині сплати на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 суми у розмірі 2500,00 грн. щомісячно. починаючи з 20 вересня 2018 року, а саме: чи підлягає сплаті за місяці вересень, жовтень, листопад та грудень 2018 року і січень 2019 року саме та сума, яка становить різницю між присудженими до стягнення 2500 грн. і уже раніше сплачених ним сум у вересні, жовтні, листопаді та грудні 2018 року і січня 2019 року;

резолютивну частину рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2019 року щодо допущення негайного його виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, а саме: чи підлягала у даному випадку сплаті за один місяць - вересень 2018 року присуджена до стягнення щомісячна сума 2500 грн. або ж раніше сплачена ним у вересні 2018 року сума 3300,00 грн. уже є належним виконанням судового рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року у прийнятті заяв ОСОБА_1 про роз'яснення судових рішень відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу без розгляду по суті його заяв про роз'яснення судових рішень Дніпровського районного суду міста Києва, обмежившись лишевідмовою у прийнятті таких заяв, судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми ст.ст.263, 271 ЦПК України, ст.55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач у суді апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяв відповідача про роз'яснення судових рішень у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що вказані заяви не підлягають розгляду у порядку, встановленому ст.271 ЦПК України.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з заявами про роз'яснення судових рішень у справі вх.№ 15163 від 06 березня 2019 року; вх.№ 15164 від 06 березня 2019 року; вх.№ 15555 від 11 березня 2019 року.

У п.32 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою (необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю).

Згідно з ч.1 ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

За наслідками розгляду заяви про роз'яснення судового рішення суд може постановити ухвалу про роз'яснення або відмову у роз'ясненні судового рішення.

Конституційний Суд України, зокрема, вказував, що: особливістю ухвали про роз'яснення рішення суду або про відмову в роз'ясненні рішення суду є те, що суд може постановити її в будь-який час до настання обмежень, визначених у частині другій статті 221 ЦПК України у редакції 2004 року, аналогічні вимоги містяться у ст.271 ЦПК України у редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, зокрема після набуття ним законної сили. Це виключає можливість оскарження такої ухвали разом з цим рішенням, тому вона може бути оскаржена самостійно» (абзац другий пункту 2.2. рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2010 року у справі № 18-рп/2010).

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

У ч.2 ст.19 Конституції України закріплено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.14 ч.1 ст.92 Конституції України основи судочинства визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч.ч1 -3 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відмова у прийнятті заяв про роз'яснення судового рішення нормами ЦПК не передбачена.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та п.1 ст.6 Конвенції, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12 березня 2019 року про відмову у прийнятті заяв ОСОБА_1 про роз'яснення судових рішень скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: