Справа № 266/1372/19
Провадження № 2-о/266/111/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря Воропаєвої О.Є., заявника ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання та перебування особи на утриманні, заінтересована особа Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання та знаходження її на утриманні чоловіка - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 В обґрунтування посилається на те, що вони разом із померлим чоловіком з яким перебували у зареєстрованому шлюбі на протязі 35 років мешкали разом, у АДРЕСА_2, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство. Крім того вона на протязі життя постійно перебувала на утриманні свого чоловіка, який з 2009 р. перебував на пенсійному обліку, отримував щомісяця пенсійні виплати, крім того постійно працював по день смерті у товаристві «Олмис -Сталькон» та отримував заробітну плату, з яких він постійно її забезпечував. Після звернення до заінтересованої особи з питання призначення пенсії їй було роз'яснено порядок виплат після смерті ОСОБА_2 в розмірі 50% його пенсії та про необхідність встановити факт спільного проживання та перебування на утриманні, та що це питання може бути вирішено тільки судом. У зв'язку із чим звернулася із даною заявою до суду.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 підтримала свою заяву, надала пояснення аналогічні викладеним у заяві, в подальшому в судове засідання не з'явилася, однак надала клопотання, про задоволення заяви та розгляд справи без її присутності.

Представник заінтересованої особи, будучи завчасно і належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду не з'явився надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення заяви не заперечував.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що з 1995 р. мешкає у квартирі АДРЕСА_1 та є сусідкою заявника та її померлого чоловіка. Коли вона стала проживати за вказаною адресою відразу познайомилась із сусідами із квартири 4 ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_2, які мешкали однією сім'єю, вели сумісне господарство, виховували 2 дітей, разом відпочивали. Вони практично весь час були разом.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що знав померлого ОСОБА_2, який був чоловіком ОСОБА_1 30 років. Вони мешкали в одному будинку, їх діти товаришували, вони разом їздили на роботу, зустрічались і зранку і у ввечері, їх діти разом ходили до одного класу. Подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали разом у квартирі АДРЕСА_2, вели разом спільне господарство.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що знає подружжя ОСОБА_1, вони сусіди. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали разом у квартирі АДРЕСА_2, у них двоє дітей, вони вели разом спільне господарство.

Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що заява про встановлення факту проживання однією сім'єю та перебування на утриманні підлягає задоволенню з огляду про таке.

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 актовий запис №4109, 13 листопада 1976 року зареєстрували шлюб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.6)

Згідно акту №80 про фактичне проживання КСН «Криштальний» та довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 05.03.2019 р. №07-147-0183 ОСОБА_1 фактично мешкає та зареєстрована по АДРЕСА_2 з 17.02.1977 р. по теперішній час( а.с. 15,17).

З копії паспорту громадянина України ОСОБА_2 НОМЕР_3 вбачається, що він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3( а.с. 7)

Допитані свідки по справі повністю підтвердили обставини, на які посилається заявник, а саме, що вона фактично проживала з ОСОБА_2 однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_2 Так, свідок ОСОБА_3 у судовому засідання показала, що вони є сусідами з заявником. За життя ОСОБА_2 чоловік заявника постійно проживав разом із своєю дружиною за адресою АДРЕСА_2, вони вели разом господарство, виховували двох дітей. Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 надали суду аналогічні пояснення.

Крім пояснень свідків, факт проживання заявника з ОСОБА_2 однією сім'єю підтверджується актом від 06.03.2019 р. з якого вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сумісно мешкали та вели сумісне господарство за адресою АДРЕСА_2 в період часу з лютого 1977 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3. ( день смерті) (а.с. 42).

Згідно копії свідоцтва про смерть НОМЕР_4, актовий запис №548 ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_3. у віці 57 року ( а.с. 4).

Статтею 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Суд вважає, що встановлення факту проживання однією сім'єю породжує для заявника юридичні наслідки, від нього залежить можливість реалізації ОСОБА_1 права на отамання пенсії після померлого чоловіка.

Таким чином, дослідженими доказами підлягає встановленню факт проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 однією сім'єю з 1977 року по ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Заявник просить суд встановити факт її знаходження на утриманні померлого чоловіка.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_7 (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 2. статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 3. статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно копії пенсійного посвідчення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на обліку та отримував пенсію за віком, номер особового рахунку НОМЕР_5 ( а.с.9).

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_2 працював за життя Командитному товаристві «Олмис-Сталькон» та було звільнено на підставі наказу №11/7-к від 23.07.2012 р. у зв'язку зі смертю ( а.с. 12).

З матеріалів справи вбачається, що згідно листа Маріупольського об'єднаного УПФ України Донецької області від 07.05.2019 р. №10585/34-1/19 ОСОБА_1 перебуває на обліку та одержує пенсію за віком, розмір пенсії за період з 01.05.2011 р. по 31.07.2012 р. складав 18062,47 грн., у липні 2012 р. розмір її пенсії складав 1318,24 грн. ( а.с. 40).

Натомість ОСОБА_2 який також знаходився на обліку в Маріупольському об'єднаному управління ПФУ Донецької області і отримував пенсію за віком розмір якої складав за зокрема липень 2012 р. - 2727,27 грн. ( а.с.41).

За таких підстав розмір пенсії померлого ОСОБА_2 є значно вищим за пенсію заявника ОСОБА_1

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 щодо встановлення факту її знаходження на утриманні свого померлого чоловіка ОСОБА_2, оскільки в ході розгляду справи знайшло підтверджено належними доказами, що після його смерті, вона як дружина, яка сама одержує пенсію проте для якої допомога чоловіка була постійним і основним джерелом засобу існування його втратила.

При цьому суд також враховує, що встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати в подальшому її право перейти на нову пенсію, а саме, на пенсію у разі втрати годувальника.

Керуючись ст.ст. 315, 319 ЦПК України, ст. 3 СК України, ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання та перебування особи на утриманні, заінтересована особа Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, однією сім'єю з 1977 року по день його смерті за адресою: АДРЕСА_2.

Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 ( іпн НОМЕР_1), на утриманні її чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Шишилін О. Г.