У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня2019 року м. Київ

Справа № 759/13876/15-ц

Провадження: № 22-ц/824/6515/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Левенця Б.Б., Пікуль А.А.

секретар Глухенька М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мороза Віктора Павловича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 7 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Величко Т.О., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Омега банк», третя особа: Національний банк України, про захист прав споживачів та про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову ПАТ «Дельта банк» посилається на те, що що 04.12.2007 року між АКІБ "ТАС-Комерцбанк", правонаступник якого є ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 95 000, 00 дол. США на строк з 04.12.2007 року до 02.12.2037 року. В частині надання кредитних коштів ПАТ "Сведбанк" свої зобов`язання виконав в повному обсязі. 25.05.2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Сведбанк" передав (відступив) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, керуючись Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, ПАТ "Дельта Банк" набуло статус нового кредитора. Оскільки, ОСОБА_2 умови кредитного договору належним чином не виконує, про що необноразово повідомлявся, в тому числі, й шляхом направлення письмової вимоги про визнання зобов`язань згідно умов кредитного договору, а тому, станом на 28.07.2015 року за відповідачем наявна зоборгованість у сумі: 1 090 786 грн. 16 коп., з яких тіло кредиту - 1 016 179 грн. 92 коп., відсотки - 74 606 грн. 24 коп.

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Омега банк», третя особа, Національний банк України про захист прав споживачів та про визнання недійсним кредитного договору.

Заявляючи зустрічний позов до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Омега банк», третя особа: НБУ, про захист прав споживачів та про визнання недійсним кредитного договору, ОСОБА_2 посилався на те, що кредитний договір № 2612/1207/71-177 від 04.12.2007 року є недійсним (нікчемним) та фальшивим, оскільки 15.10.2007 року згідно рішення, прийнятого на зборах акціонерів банку, АКБ "ТАС-Комерцбанк" перейменовано на АТ "Сведбанк". 03.12.2007 року Шевченківська РДА в Києві зареєструвала нову редакцію Статуту банку, отже, 04.12.2007 року АКБ "ТАС-Комерцбанк" вже не існував. Також вказує, що оскільки ПАТ "Сведбанк" 25.05.2012 року було відомо про нікчемність кредитного договору № 2612/1207/71-177 від 04.12.2007 року на підставі ч. 2 ст. 1055 та ч. 2 ст. 215 ЦК України, а тому згідно ч. 2 ст. 1081 ЦК України він має право не виконувати грошової вимоги. Крім того, зазначив, що банківський рахунок на його ім`я не був відкритий у ВАТ "Сведбанк" (ПАТ "Омега банк" правонаступник) до цього часу, що унеможливлює надання кредиту готівкою іноземною валютою з операційної каси з банківського рахунку.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 7 лютого 2019 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1090786,16 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Мороз В. П . в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову АТ «Дельта банк» відмовити, а його зустрічний позов задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за кредитним договором стороною АКБ «ТАС- Банк» не надано. Посилається на те, що на момент укладення договору такої юридичної особи, як АКБ «ТАС- Банк» не існувало, що підтверджується рішенням Шевченківської РДА у м. Києві від 3 грудня 2007 року. Крім того, вказав, що банком не було відкрито рахунку на видачу готівкової іноземної валюти відповідно до чинного законодавства. Також, суд першої інстанції не взяв до уваги, що факт неможливості підписання АКБ «ТАС-Комерцбанк» вказаного договору визнаний сторонами, не надав належної оцінки іншим доказам, у зв`язку з чим порушено принцип змагальності сторін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року апеляційну скаргу адвоката Мороза В.П. в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 7 лютого 2019 року залишено без руху та надано строк для сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 2 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Правом відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 360 ЦПК України інші учасники справи не скористались.

22 квітня 2019 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про заміну сторони у справі, в обґрунтування якої зазначила, що між нею та ПАТ «Дельта банк» 12 квітня 2019 року було укладено договір купівлі-продажу майнових прав, за яким первісний кредитор відступив право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 04.12.2007 року, а тому просила суд залучити її у якості належного позивача у даній справі. Також, ОСОБА_3 подала до суду заяву про затвердження мирової угоди від 22 квітня 2019 року, укладеної між нею та ОСОБА_2

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі ОСОБА_3 , як правонаступника ПАТ «Дельта банк» відповідно до ст. 55 ЦПК України.

28 травня 2019 року до суду надійшли заяви ОСОБА_3 та Мороза В.П. в інтересах ОСОБА_2 , про відмови від позовів.

В судовому засіданні Мороз В.П. , в інтересах ОСОБА_2 , заяву про затвердження мирової угоди не підтримав, зазначивши, що підтримує подані ним та ОСОБА_3 заяви про відмову від позову.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заяви ОСОБА_3 та Мороза В.П. , в інтересах ОСОБА_2 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої - третьої, п`ятої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до пункту 4 частини першої, частини другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Як убачається із матеріалів справи, заяви про відмову від позову від 28 травня 2019 року надійшли до закінчення апеляційного провадження.

Судом не встановлено обставин, які перешкоджають прийняти відмови правонаступника позивача ОСОБА_3 . від позову та позивача ОСОБА_2 від зустрічного позову.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заяви ОСОБА_3 та адвоката Мороза В.П. в інтересах ОСОБА_2 про відмову від позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Омега банк», третя особа: Національний банк України, про захист прав споживачів та про визнання недійсним кредитного договору підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі відмови від позову на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні касаційної скарги.

Оскільки за подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив 960 грн. судового збору, то з державного бюджету на його користь підлягає поверненню 50 % сплачених коштів, тобто 480 грн.

Керуючись ст.ст. 206, 373, 374, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Прийняти відмову ОСОБА_3 від позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Прийняти відмову ОСОБА_2 від зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Омега банк», третя особа: Національний банк України, про захист прав споживачів та про визнання недійсним кредитного договору.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 7 лютого 2019 року визнати нечинним.

Провадження у справі закрити.

Повернути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України 480 (чотириста вісімдесят) гривень сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги за квитанцією № 0.0..1 від 01.04.2019 року на розрахунковий рахунок № 0024, Код отримувача 38050812, МФО отримувача 899998, отримувач: УК у Солом`янському районі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

Б.Б. Левенець