Провадження №2/760/1263/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року Солом`янський районний суд міста Києва
у складі головуючого судді Усатової І.А,
при секретарі Мелешко О.С.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Руссова В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2018 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до закону військовослужбовці та члени їх сімей мають право на реєстрацію та проживання у військовій частині. У зв`язку з цим, 02.03.2017 ОСОБА_3 , який є колишнім чоловіком відповідача, під час проходження військової служби було подано рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 з проханням зареєструвати при військовій частині НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , дружину ОСОБА_2 1979 р.н., яка не забезпечена власним житлом у м.Києві. Так, з 06.03.2017 було зареєстровано громадянку ОСОБА_2 , дружину військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач зазначив, що 06.06.2018 ОСОБА_3 було звільнено з військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією витягу з наказу №116 від 06.06.2018.
Позивач вказав, що 31.07.2018 від ОСОБА_3 надійшло звернення до Міністерства оборони України, де заявник повідомив, що при звільненні від був знятий з місця реєстрації при військовій частині, а його колишня дружина ОСОБА_2 ні.
Позивач в позовній заяві вказує на те, що відповідач не є військовослужбовцем та працівником військової частини НОМЕР_1 (Збройних сил України); у трудових відносинах з військовою частиною не перебуває.
Зазначено, що ОСОБА_2 , фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з моменту її реєстрації, а саме: з 06.03.2017, особисті речі відсутні, що підтверджено актом про фактичне місце не проживання особи на території військової частини НОМЕР_1 , а місце її проживання є невідомим.
Ухвалою судді від 26.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі з призначенням судового засідання для розгляду справи по суті.
Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позов.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
Представник третьої особи Київського квартирно-експлуатаційного управління Руссов В.І. у судове засідання з`явився та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що на підставі рапорту прапорщика ОСОБА_3 від 02.03.2017 ОСОБА_2 було зареєстровано у військовій частині НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 118 Житлового кодексу Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей» військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Відповідно до п. 1.10 наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 №737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (чинного на момент реєстрації відповідача) військовослужбовці при зарахуванні на облік та під час перебування на ньому і особи, звільнені з військової служби, та члени їх сімей, які перебувають в ЗС України, за відсутності в них у цьому населеному пункті жилого приміщення, до одержання жилого приміщення мають право зареєструватися у військовій частині за її місцезнаходженням.
Згідно з п. 6.11 вказаної вище Інструкції, у разі якщо особа, звільнена з військової служби, не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України, вона підлягає виселенню з казарми з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством, незалежно від вислуги років у календарному обчисленні.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 був звільнений у запас за пунктом «б» ( за станом здоров`я) відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2018 №18-РС з покладенням на нього обов`язку щодо звільнення жилого приміщення та зняття з реєстрації з місця проживання виконав.
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .
На підтвердження заявлених вимог, в матеріалах справи міститься акт про фактичне місце непроживання особи на території військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 складеного комісією військової частини НОМЕР_1 про те, що громадянка ОСОБА_2 не проживає за даною адресою з моменту її реєстрації 06.03.2017.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
З аналізу ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Разом з тим, досліджуючи матеріали справи суд встановив, що ОСОБА_2 на даний момент не зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання, отриманою за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА №2366518 від 03.01.2019 та №7551821 від 10.09.2019. У зв`язку з цим судом було з`ясовано, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 22.12.2018 по теперішній час.
За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що ОСОБА_2 не проживає та не зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , вимога про визнання її такою, що втратила право користування житлом та вимога про зняття з реєстраційного обліку не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 71,72 ЖК України, статтями 3, 12, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: