Справа № 502/1327/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Манжос Н. В.,

за участю секретаря судового засідання Припас А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Шевченківська сільська рада Кілійського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 31.07.2018 року з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Обґрунтовуючи подану заяву, заявник вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках належало 29/100 частини квартири по вул. 3 в будинку по вул. Гагаріна № 72 в м. Кілія Одеської області, що підтверджується свідоцтвом № 1023 виданим 19.01.2001 року Кілійським РБТІ.

Як вказує заявник, 30.03.2013 року померла ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на 0,145 частину квартири АДРЕСА_1.

На момент смерті спадкодавця разом з нею постійно проживав ОСОБА_3.

01.05.2017 року помер ОСОБА_3, який за життя склав заповіт, яким заповів заявнику усе своє майно.

При зверненні до нотаріальної контори була відкрита спадкова справа № 776/2017, за заявою ОСОБА_4, однак заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що не встановлений факт сумісного проживання, а отже факт фактичного прийняття спадщини ОСОБА_2, померлої 30.03.2013 року та ОСОБА_3 на день її смерті.

На підставі викладеного заявник просить суд встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто смерті останньої 30.03.2013 року.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будову № 1023 виданого 19.01.2001 року на підставі розпорядження виконкому Кілійської міської ради № 203 від 07.11.2000 року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях по 29/100 кожному належала квартира АДРЕСА_2, /а. с. 13/.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок по вул. Гагаріна № 72 в м. Кілія Одеської області встановлено, що будинок складається з: літ. "А" - житлового будинку, літ. "Б" - сараю, літ "В" - вбиральні, літ. "Г" - гаражу, літ. "Д" - сараю, "І-ІІ - надвірних споруд, /а. с. 10-12/.

Відповідно до заповіту посвідченого 29.05.2015 року секретарем виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 діючи добровільно, без будь якого примусу як фізичного так і морального, розуміючи значення своїх дій, на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження: «все майно, де б воно не знаходилось із чого б воно не складалось і взагалі все те, на він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповідав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, /а. с. 6/.

Згідно свідоцтва про смерть серії І- ЖД № 481282 виданого 05.05.2017 року встановлено, що ОСОБА_3 помер 01.05.2017 року в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, актовий запис № 248, /а. с. 7/.

Актом депутата Кілійської міської ради Одеської області від 12.03.2018 року встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент смерті ОСОБА_2, яка померла 30.03.2013 року проживали разом за адресою: АДРЕСА_3, /а. с. 6/.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_5 від 30.10.2018 року встановлено, що дійсно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 1950 року та до часу смерті ОСОБА_2, 30.03.2013 року постійно проживали разом, /а. с. 23/.

Письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 14.01.2019 року встановлено, що ОСОБА_3 дійсно проживав однією сімєю задовго до смерті та на момент смерті разом з ОСОБА_2.

Відповідно до листа завідувача Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 2610/02-14 від 02.11.2017 року встановлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 29/100 часток житлового будинку під № 72, що розташований в місті Кілія Одеської області по вул. Гагаріна, неможливо у звязку з тим, що не встановлений факт сумісного проживання, а отже факт фактичного прийняття спадщини ОСОБА_2, яка померла 30.03.2013 року та ОСОБА_3 на день її смерті, /а. с. 5/.

Згідно повідомлення Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 1085/01-16 від 15.11.2018 року встановлено, що після смерті ОСОБА_3, який помер 01.05.2017 року була відкрита спадкова справа № 776/2017, із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1, на день подачі заяви проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

При вирішенні справи судом враховано відповідні положення діючого законодавства.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року) доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Статтею 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції від 11.12.2003 р. визначено, що місце перебування це адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік та місце проживання це адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Оскільки з досліджених доказів достовірно встановлено, що ОСОБА_3 проживав спільно зі спадкодавцем ОСОБА_2 до дня її смерті, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 223, 247, 259, 263-265, 315, 354 ЦПК України, ст. ст. 29, 1220, 1261, 1268 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_3, який помер 01.05.2017 року разом зі спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла 30.03.2013 року на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_7