Провадження № 2-о/641/17/2019 Справа № 641/7973/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Григор`єва Б.П.,

за участю секретаря судового засідання Максимової Т.І.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи Анохіна Д.А.,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , Анохін Анатолій Вадимович, про встановлення факту окремого проживання, -

В С Т А Н О В И В :

До суду із заявою звернулась ОСОБА_4 про встановлення факту окремого проживання між нею та ОСОБА_5 у період з лютого 2010 року і по теперішній час.

В обґрунтування заяви зазначила, що 27.08.1997 року між нею та ОСОБА_5 укладено шлюб. Згодом сімейне життя не склалось через різні погляди на родинні відносини, фінансові та матеріальні негаразди, вживання чоловіком надмірної кількості алкогольних напоїв та неадекватної, а іноді і небезпечної та агресивної поведінки, внаслідок чого, починаючи з початку лютого 2010 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 фактично проживають окремо, спільного господарства не ведуть, кожен має право на особисте та соціальне життя.

На даний час шлюб розірвано, про що 01 березня 2017 року складено відповідний актовий запис № 31, ОСОБА_4 з лютого 2010 року до сьогодні проживає за адресою АДРЕСА_1 . Місце перебування ОСОБА_5 заявнику не відомо.

У зв`язку із складним матеріальним становищем ОСОБА_4 необхідно встановити і надати достовірні та об`єктивні дані в органи соціального захисту населення для отримання пільг та субсидій гарантованих державою, а також коректного нарахування плати за комунальні послуги, та для інших цілей, оскільки ОСОБА_5 весь час мав постійний офіційний дохід і перебував у шлюбі із ОСОБА_4 , що є перешкодою в отриманні вищезазначених пільг заявником.

У зв`язку з вищевикладеним, заявник просить суд встановити факт окремого проживання між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з лютого 2010 року по цей час.

Ухвалою суду від 27.03.2019 року, до участі у справі залучено ОСОБА_5 в якості заінтересованої особи.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримав заяву, просив задовольнити.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3 пояснив, що його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають разом з 2010 року. Підстави звернення його матері із заявою про встановлення факту окремого проживання йому не відомі. ОСОБА_3 зазначив, що заявник зверталась до Центру надання адміністративних послуг з питань оформлення субсидії, але в усній формі отримала відмову. Факти звернення заявника до Управління праці соціального захисту населення з питань оформлення субсидії ОСОБА_3 невідомі.

Заінтересована особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, по час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, проаналізувавши письмові докази по справі, дійшов до наступного.

З свідоцтва про розірвання шлюбу від 01.03.2017 року, серії НОМЕР_1 , видане Комінтернівським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вбачається, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано, актовий запис № 31 (а.с. 9)

У довідці від 12.10.2018 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб зазначено, що за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10)

З матеріалів справи вбачається (а.с. 11-14), що заявниця ОСОБА_4 зверталась з інформаційними запитами до сина ОСОБА_3 , рідної сестри ОСОБА_7 , рідної тітки ОСОБА_8 , матері ОСОБА_9 , з проханням надати інформацію, зокрема, з питань факту її проживання з ОСОБА_5 .

З відповідей на інформаційні запити заявника (а.с. 15-18), які надані кожною особою окремо, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають окремо з лютого 2010 року.

Відповідно до ч.1,2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

До наданих суду інформаційних запитів заявника та відповідей на такі запити, суд відноситься критично з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» зазначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді;

Отже з системного аналізу вищезазначених нормативних актів, можна зробити висновок, що з інформаційним запитом або заявою громадянин може звернутись виключно до розпорядників такої інформації якими виступають суб`єкти владних повноважень, а також зазначена інформація повинна бути відображена на певних носіях (документах, базах даних, тощо).

З наданих до суду запитів вбачається, що останні адресовані заявником до її рідних осіб з питань особистого та сімейного характеру, та не є офіційними документами в розумінні вимог Законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про звернення громадян», «Про інформацію», а тому, запити і відповіді на них не можуть бути оцінені судом як належні та допустимі докази.

Будь-яких інших письмових, електронних доказів, показань свідків суду не надано. Також відсутні докази з питань отримання ОСОБА_4 відмови від нарахування їй субсидії.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 294 ЦПК України, з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Судом встановлено, що Комінтернівським районним судом м. Харкова ухвалено рішення від 11.08.2017 року, справа № 641/1909/17 за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Відповідно до вказаного рішення, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Розділено майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділено ОСОБА_5 у власність 3/10 частин двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , залишивши у власності ОСОБА_4 після розподілу 3/10 частин вказаного житлового приміщення.

З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Факт окремого проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_5 з лютого 2010 року по цей час з метою правильного нарахування комунальних послуг, отримання заявником пільг та субсидій, - є недоведеним та не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 76-81, 293,294,315 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , Анохін Анатолій ОСОБА_11 , про встановлення факту окремого проживання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заявник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2

Заінтересована особа : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 адреса місця проживання: АДРЕСА_2

Заінтересована особа : ОСОБА_5

Повний текст судового рішення виготовлений 28.05.2019 року.

Суддя: Б. П. Григор`єв