Провадження № 22-ц/801/1133/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 рокуСправа № 127/30456/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Міхасішина І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/30456/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2019 року, яке ухвалене суддею Бойко В.М. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області о 16 год 12 хв, повний текст судового рішення складено 05 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає коштів на утримання дитини, хоча зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач працевлаштований та отримує заробітну плату.

Крім того, у зв`язку із складним матеріальним станом позивач вимушено вийшла на роботу до закінчення декретної відпустки.

Просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 28 листопада 2018 року, до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трирічного віку та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 щомісячно, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 28 листопада 2018 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн та 3000 грн витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_1

В решті вимог відмовлено. В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено рішення до негайного виконання.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Просила рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

Також, не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Просив рішення суду в цій частині скасувати, ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити в стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати понесенні ним в зв`язку з апеляційним оскарженням рішення суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи, згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду не перевіряється в частині задоволених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки сторонами в цій частині не оскаржується.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.9).

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи від 02 листопада 2017 року, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно наказу від 16 квітня 2018 року виданого Відділом культури та туризму Вінницької районної державної адміністрації, позивач достроково вийшла із відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (а.с.61).

Відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується довідкою від 08 січня 2019 року №95 та посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с.48-49).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач відправляв на рахунок позивача кошти з квітня по вересень 2018 року, за липень 2017 року, березень 2017 року, лютий 2017 року, червень 2017 року.

Як вбачається з виписки із історії хвороби №13364 КЗ «ВОПЛ ім. акад. О.І. Ющенка» діагноз: змішаний тривожний і депресивний розлад. По закінченню лікування виписаний з відділення з одужанням (а.с.47).

Згідно медичної карти амбулаторного хворого №1655 виданої поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області» діагноз відповідача остеохондроз шийного, грудного поперекового відділу хребта з м`язово-тонічним синдромом (а.с.46).

Відповідно до частин другої та четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За правилами частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, затверджується Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 26 лютого 1993 року №146).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а тому суд першої інстанції, прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині заслуговують на увагу.

Апеляційним судом встановлено, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю, позивачем ОСОБА_1 , відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення їх дитиною трьох років, а тому слід стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь дружини ОСОБА_1 аліменти до досягнення їх дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 28 листопада 2018 року.

Також колегія суддів приходить до висновку, що підлягає скасуванню рішення суду в частині задоволення позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Так, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 1 частини третьої статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.

Разом з тим, вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки позивачем не надано суду належних і допустимих доказів понесення витрат на правову допомогу, зокрема, розрахунку таких витрат, акта виконаних робіт тощо, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн, тому в цій частині доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 є обґрунтованими, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з відмовою у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Крім того, згідно з правовою позицією висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 906/194/18 та позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 04 квітня 2019 року справа №454/1449/15-ц, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Разом з тим, не підлягають стягненню судові витрати, які понесені ОСОБА_2 в зв`язку із апеляційним оскарженням рішення суду, оскільки до апеляційної скарги не долучено оригінал квитанції до прибуткового касового ордера №1/05 від 10 травня 2019 року.

Отже рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню як таке, що постановлене з неповним з`ясуванням обставин справи та невірним застосуванням норм матеріального права, які підлягали до застосування та порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2019 року в частині відмови в стягненні аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років та в частині стягнення витрат на правову допомогу скасувати, ухвалити в цих частинах нове рішення.

Стягувати з ОСОБА_2 (код НОМЕР_2 ) щомісячно, на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення їх дитиною трьох років, починаючи з 28 листопада 2018 року.

Відмовити в стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 29 травня 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Матківська М.В.

Міхасішин І.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.