КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4928/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Київ

Справа № 355/1813/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 24 січня 2019 року, постановлену у складі судді Литвиненко О.Л.,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У грудні 2018 року заявник ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія» звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, зі стягувача ПАТ «Енергобанк» на його правонаступника ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія».

Заява обґрунтована тим, що 30.05.2018 року Баришівським районним судом Київської області ухвалено рішення по справі за позовом ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-040240-01 від 23.12.2013 року. Постановою Київського апеляційного суду від 20.11.2018 року рішення Баришівського районного суду Київської області від 30.05.2018 року залишено без змін.

18.05.2018 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитними договором № 00-040240-01 від 23.12.2013 року, укладеним між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». В даній заяві просить суд замінити сторону виконавчого провадження.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 24 січня 2019 року заяву ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія» задоволено.

Замінено сторону у виконавчому провадженні у справі за позовом ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме замінити стягувача ПАТ «Енергобанк» на стягувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та відмовити заявнику ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в заміні сторони виконавчого провадження - відмовити в заміні стягувача, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставини, які мають значення для справи.

Посилається на те, що в первісному зобов`язанні між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 щодо стягнення кредитної заборгованості минули строки позовної давності, однак зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що судом не враховано дану обставину, яка має ключове значення.

Звертає увагу на те, що відповідно п. 2.6. Договору, строк дії кредитної лінії становить один рік, тобто до 23.12.2014 року. ПАТ «Енергобанк» було відомо про факт невиконання апелянтом договірних зобов`язань з березня 2014 року. Проте, позовну заяву подано лише у січні 2018 року, а провадження у справі відкрито 17.01.2018 року, і строки загальної позовної давності, як до основної вимоги так і до похідної минули.

Зазначає, що відповідно до п. 3.4. Договору про відступлення прав вимоги № 21 від 18.05.2018 року новий кредитор, тобто ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія», зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги за Основними договорами протягом 20 календарних днів з моменту набрання чинності цим договором у порядку, передбаченому чинним законодавством. Однак, до цього часу новий кредитор не повідомив боржника про заміну сторони в зобов`язанні, чим порушив права останнього.

Вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки виконавчий лист не видавався стягувачу, не перебуває на примусовому виконанні у виконавчій службі.

Копії документів ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія» не засвідчені відповідно до вимог діючого законодавств, їх оригінали судом першої інстанції не витребовувались та не оглядалися, також до вищезазначеної заяви не додано статутних документів ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Оскільки вказані документи судом першої інстанції не витребувані, не перевірені та не досліджені, то такі докази є неналежними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» - ОСОБА_3. посилався на те, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Вказував на те, що неповідомлення боржнику письмово про заміну кредитора в зобов`язанні лише створює новому кредитору настання несприятливих для нього наслідків, проте це не визначено ЦК України підставою для визнання договору недійсним, відмові у заміні стягувача чи вчиненим під впливом помилки чи обману.

Звертає увагу на те, що заява про заміну сторони виконавчого провадження подана з дотриманням вимог ст. 183 ЦПК України та наданими доказами для розгляду заяви.

Також звертає увагу на те, що договір про відступлення прав вимоги передбачає лише заміну кредитора у зобов`язанні, не припиняє самого зобов`язання, а тільки приводить до вибуття однієї з його сторін, на місце якої приходить новий кредитор.

Донець О.В. та представник ПАТ «Енергобанк» в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Директор ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» ОСОБА_3. подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їх представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що правонаступником стягувача ПАТ «Енергобанк» по рішенню Баришівського районного суду Київської області від 30.05.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ««Енергобанк» заборгованості за кредитним договором № 00-040240-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA від 23.12.2013 року в розмірі 54790 грн. 99 коп. та судового збору в сумі 2581 грн. 54 коп. є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія ». Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для заміни стягувача його правонаступником.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає нормам процесуального права та матеріалам справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється його правонаступником.

У разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу ( ч. 5 ст. 442 ЦПК України).

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи, рішенням Баришівського районного суду Київської області від 30.05.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» заборгованість за кредитним договором № 00-040240-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA від 23.12.2013 року в розмірі 54790 грн. 99 коп. та судовий збір в сумі 2581 грн. 54 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.11.2018 року рішення Баришівського районного суду Київської області від 30.05.2018 року залишено без змін.

18.05.2018 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення прав вимоги № 21, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 00-040240-01 від 23.12.2013 року, укладеним між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Отже до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1

Даних про отримання виконавчого листа на примусове виконання рішення Баришівського районного суду Київської області від 30.05.2018 року матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні з стягувача ПАТ «Енергобанк» на стягувача ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія», оскільки після набрання рішенням суду законної сили змінився стягувач, а тому не набувши статусу стягувача, правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. При цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні новий кредитор позбавлений можливості звернутися до виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги про те, що в первісному зобов`язанні між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 щодо стягнення кредитної заборгованості минули строки позовної давності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дані обставини не встановлюються при розгляді процесуального питання про заміну сторони виконавчого провадження, адже рішення суду набуло законної сили та підлягає обов`язковому виконанню.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, застосування строку позовної давності до позовних вимог ПАТ «Енергобанк» було одним із доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 30 травня 2018 року та предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що новий кредитор не повідомив боржника, про заміну сторони в зобов`язанні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ч. 1 ст. 516 ЦК України) та неповідомлення боржника про зміну кредитора в зобов`язанні може призвести до настання негативних наслідків для нового кредитора ( ч. 2 ст. 516, ст. 518 ЦК України), проте це не визначено законом як підстава для відмови у заміні стягувача його правонаступником.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий лист не видавався стягувачу, а тому відсутні підстави для заміни стягувача, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони чи третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Враховуючи положення ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, а також ч. 5 ст. 442 ЦПК України, згідно з якою положення ст. 442 ЦПК України «Заміна сторони виконавчого провадження» застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, зазначені доводи боржника суперечать нормам процесуального законодавства та є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що до заяви не додано статутних документів ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», спростовуються матеріалами справи, зокрема випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що копії документів ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не засвідчені відповідно до вимог діючого законодавств, їх оригінали судом першої інстанції не витребовувались та не оглядалися, висновків суду не спростовують, оскільки заявником надано належні докази на підтвердження того, що він є новим кредитором. Під час розгляду заяви про заміну сторони судом першої інстанції ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про розгляд вказаної заяви, не заявляв клопотання про витребування оригіналів письмових доказів та звертався до суду з обґрунтованою заявою щодо сумнівів таких доказів, а підстав ставити під сумнів відповідність поданих копій їх оригіналу у суду не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про заміну сторони виконавчого провадження у справі, з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 24 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 травня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.