Справа № 274/5674/18 Провадження № 2/0274/898/19
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
19.02.19 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
пророзірвання шлюбу,
У жовтні 2018 р. ОСОБА_3 звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2, зареєстрований 07.10.2014 р. Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 705, посилаючись на те, що сімейне життя з ОСОБА_2 не склалось, порозуміння між ними відсутнє, примирення є неможливим.
ОСОБА_2 пояснила, що згодна розірвати шлюб, зареєстрований з ОСОБА_1, проте заперечує щодо покладення на неї судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, посилаючись на те, що вона була згодна розірвати шлюб, зареєстрований з ОСОБА_1, у позасудовому порядку, неодноразово пропонувала це ОСОБА_1, проте останній з невідомих їй причин вирішив розірвати шлюб у судовому порядку.
Судом з'ясовано, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Полянська) ОСОБА_4 Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 07.10.2014 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 705, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.10.2018 р., виданим повторно (а. с. 6).
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_5 та пояснень ОСОБА_2 випливає, що подружжя дітей не має.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Звернення ОСОБА_1 з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2 та згода останньої на розірвання цього шлюбу свідчать про те, що подальше спільне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді ОСОБА_5 та ОСОБА_2.
Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2, а відтак задовольняє цей позов.
Щодо розподілу судових витрат Суд зазначає наступне.
Статтею 106 Сімейного кодексу України встановлено, що подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору.
Таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.
З пояснень ОСОБА_2 випливає, що вона була згодна це зробити та неодноразово пропонувала ОСОБА_1 звернутись разом з нею до органу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про розірвання шлюбу, проте ОСОБА_3 на її пропозиції не реагував та звернувся до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовом про розірвання шлюбу.
Ці пояснення ОСОБА_2 підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_6, яка пояснила, що ОСОБА_2 є її матір'ю, а ОСОБА_3 був її вітчимом. У минулому році на день її народження ОСОБА_3 зателефонував її матері та повідомив, що має іншу сім'ю, на що її матір одразу запропонувала тому розірвати шлюб. Вона особисто чула цю розмову. Крім того, декілька місяців тому вона була свідком того, як ОСОБА_3 зателефонував її матері, остання знову пропонувала тому розірвати шлюб. Після цього вона одного разу бачила, як ОСОБА_3 зустрів на вулиці Кравець Тетяну Вікторівну, остання знову просила ОСОБА_1 розірвати шлюб.
З вказаного випливає, що ОСОБА_3 міг розірвати шлюб, зареєстрований з ОСОБА_2, не звертаючись до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовною заявою, а звернувшись разом з ОСОБА_2 з заявою про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Наведене вказує на те, що спір у справі виник у зв'язку з діями (бездіяльністю) ОСОБА_1.
Частиною дев'ятою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
З урахуванням зазначеного Суд вважає за необхідне покласти судові витрати повністю на ОСОБА_1.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.
2. Шлюб між ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Полянська) ОСОБА_4 (зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про РНОКПП у матеріалах справи відсутні), зареєстрований 07.10.2014 р. Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 705, розірвати.
3. Судові втирати повністю покласти на ОСОБА_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 20.02.2019 р.

Суддя В.В. Корбут