РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/1219/19

провадження у справі № 2/0285/606/19

21 травня 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.

за участі секретаря судового засідання Ковальової З.С.

сторони у справі: позивач Петрушко ОСОБА_1 .

відповідач Петрушко ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитина та на утримання дружини, -

встановив:

04.04.2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини в твердій грошовій сумі розміром 2500 грн. щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду.

В обґрунтування позову зазначила, що неповнолітня дочка проживає з нею та практично перебуває на її утриманні. Вказує, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку відповідно до ст. 180 СК України утримувати свою дитину. Так, відповідач частково надає матеріальну допомогу, однак її розмір не є достатнім для належного утримання дитини, зокрема для придбання одягу, продуктів, медикаментів тощо. Відповідач проживає окремо, інтересами сім`ї не цікавиться, працює за межами України, де отримує платню у розмірі 20000 грн., і тому має реальну змогу сплачувати регулярно аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно на утримання дитини. Позивач позбавлена можливості одержувати додаткові джерела доходу, не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує лише соціальну допомогу в розмірі 860 грн. Тому також просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, у розмірі 2500 грн. щомісячно.

04.04.2019 року ухвалою суду було прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи по суті вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін.

В судове засідання сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В письмовій заяві до суду позивач просила справу розглянути без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, які просить задовольнити.

Відповідач у письмовій заяві просив справу розглянути без його участі, вказавши, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1200 грн. щомісячно. Відзиву на позов до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі та є батьками неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що слідує з відповідних копій свідоцтва про шлюб та народження /а.с.5,6 /.

Як встановлено судом з довідки від 01.04.2019 року №507, виданої Брониківською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області та не оспорюється сторонами, неповнолітня дочка ОСОБА_7 проживає з позивачем та входить до складу її сім`ї/а.с.7.

Крім цього, з довідки від 01.04.2019 року № 508, виданої Брониківською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області, вбачається, що неповнолітня ОСОБА_7 перебуває на утриманні позивача /а.с.8/.

З наданих відповідачем копій квитанцій слідує, що він надає кошти на утримання дитини всередньому по 1200 грн., однак як посилається позивач, у недостатньому розмірі.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення закріплене в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч.ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині чи дружині, з якою проживає дитина, на момент розгляду справи не існує.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє їх утримання.

Отже, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дочки та утримання на дружину, з якою проживає дитина. Зокрема, є здоровим та працездатним, має доходи, що вбачається з того, що останній надавав матеріальну допомогу позивачу у сумі біля 1200 грн. щомісячно.

Тому суд, враховуючи, також, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку передбачений Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову в частині сплати аліментів на неповнолітню дочку у розмірі 1200 грн., приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно на дитину дитину та утримання на дружину в розмірі 500 грн. щомісячно, що буде відповідати як інтересам дитини та дружини, з якою вона проживає, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів.

Крім цього, задовольняючи позов частково, суд керується тим, що позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12,81,89 ЦПК України не доведено та не надано достатніх доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки, саме в розмірі по 2500 грн. та утримання на дружину саме в розмірі 2500 грн. щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред`явлення) позовної заяви.

У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць.

Судовий збір згідно вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 352, 354, 355, п.п.15.5 п. 5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 ( одна тисяча двісті) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04.04.2019 року та до повноліття дитини.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п"ятсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 04.04.2019 року і до досягнення дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Найменування сторін:

- позивач ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 )

- відповідач ОСОБА_4 ( РНОКПП - не встановлено, місце проживання - АДРЕСА_3 ).

Дата складення повного судового рішення 21.05.2019 року.

Суддя А.В.Михайловська