Справа № 761/6086/19
Провадження № 2-о/761/156/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року

Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого - судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Андрусь С.А.

за участі:

заявника: ОСОБА_1

заінтересованої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту народження

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту народження дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в м. Донецьку, матір'ю якої є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, а батьком - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що, з червня 2017 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на території зони проведення антитерористичної операції в м. Донецьку народилась в "Донецькому республіканському центрі охорони материнства та дитинства" МОЗ Донецької Народної Республіки донька заявника - ОСОБА_3. Заявник звернувся до Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану для отримання Свідоцтва про народження українського зразка, так як дитина народилася на території України і постійно проживає у м. Києві. Шевченківський районний у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану йому відмовив у видачі Свідоцтва про народження дитини, так як, ним не надано документів, визначених ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Вказані обставини змусили його звернутися до суду.

В судовому засіданні заявник - ОСОБА_1 підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити повному обсязі, з підстав, викладених у заяві.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечувала.

Представник відділу ДРАЦС Шевченківського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився; про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку; надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухав пояснення заявника, заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши подані стороною заявника документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 7) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактународження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника (ч.1 ст. 317 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2017 року, який зареєстровано Межівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис за №66.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в "Донецькому республіканському центрі охорони материнства та дитинства" МОЗ Донецької Народної Республіки народилася донька ОСОБА_3, матір'ю якої є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, а батьком - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заявник ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 є громадянами України; місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване у встановленому законом порядку на території м. Києва, про що свідчить копія паспорта. ОСОБА_2 також постійно проживає у м. Києві, за місцем реєстрації ОСОБА_1

Під час розгляду справи, судом встановлено, що на час народження дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у м. Донецьку. Станом на даний час, вони постійно проживають у м. Києві.

Вказані обставини підтверджуються показами, які ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали в судовому засіданні під час їх допиту в якості свідків, та матеріалами справи в їх сукупності, а саме: медичним свідоцтвом про народження №2109, виданого 10 грудня 2018 року МОЗ Донецької Народної Республіки "Донецький республіканський центр охорони материнства та дитинства"; копією Обмінної карти вагітної жінки.

Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", врегульовано правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є : медичне свідоцтво про народження (форма N ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545 ( гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтв а про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545 (гі 150-06 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою,встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9.

Звертаючись до суду з вищезазначеною заявою ОСОБА_1 посилається на те, що він позбавлений можливості отримати свідоцтво про народження дитини встановленого українським законодавством зразка, оскільки факт народження дитини відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що може бути прийнятий відповідним відділом державної реєстрації актів цивільного стану.

12 лютого 2019 року Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві відмовив ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у громадянки ОСОБА_2, так як, заявником для підтвердження факту народження дитини пред'явлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 року №1150/13024, про що видано відмову №1397/16.12-36т.2 .

Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України," передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї (ч.1 ст.10 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України").

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Розглядаючи справу згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за умовами ч.3 ст. 317 ЦПК у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що встановлення факту народження дитини має для заявника юридичне значення, так як, безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію народження дитини заявника та отримати відповідне свідоцтво про народження, а встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе.

Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.293, 294, 315, 317, 318, 319 ЦПК України, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту народження - задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку, Україна, дитини жіночої статі ОСОБА_3, від матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Донецьк, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 та батька - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, уродженця м. Донецьк, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 15 лютого 2019 року.

Суддя