ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5524/18 Номер провадження 22-ц/814/957/19Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Кузнєцової О.Ю.

секретар: Радько О.М.

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Рички С.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 січня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області, Управління держпраці у Полтавській області, про скасування акту проведення повторного розслідування нещасного випадку, визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до місцевого суду з вказаним позовом, зміненим у ході судового розгляду, до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що з 28 квітня 2017 року вона працює у ФОП ОСОБА_2 швачкою третього розряду та 04 липня 2018 року об 11 год.10 хв. з нею стався нещасний випадок, який відповідачем визначений як такий, що не пов`язаний з виробництвом.

Вказує, що 04 липня 2018 року під час обідньої перерви, а саме об 11 год.10 хв. вона, йдучи по території виробничого приміщення у напрямку їдальні, у вузькому проході зачепилась за виробниче обладнання, упала і отримала закритий перелом лівого ліктьового відростку зліва зі зміщенням; забій, садна правої кисті та правого колінного суглобу. Вважає, що, оскільки вона пересувалась по території підприємства після закінчення роботи, у час обідньої перерви, прохід був захаращений візками для сортування продукції, то, відповідно до підп. 3 пункту 15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» даний випадок повинен бути оформлений актом за формою Н-1.

Зазначає, що з актом повторного розслідування нещасного випадку від 21 серпня 2018 року вона не погоджується.

З урахуванням наведеного остаточно прохала: скасувати акт проведення повторного розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 21.08.2018 року, що стався 04.07.2018 року об 11 год. 10 хв. із швачкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ; визнати нещасний випадок, який стався зі швачкою ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3 04.07.2018 року об 11 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_1, як такий, що пов`язаний з виробництвом (а.с.2-6, а.с.33-34).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 січня 2019 рокуу задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилась позивач та подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відмова в задоволенні даного позову в рішенні суду обґрунтована необхідністю застосування до даних правовідносин п.п.19 п.15 «Порядку проведення розслідувань та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», проте, ОСОБА_1 вказує, що свій позов вона обґрунтовувала п.п.3 п.15 даного порядку, який застосовано не було.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обгрунтованість рішення місцевого суду, прохає залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зауважує, що місцевим судом було достовірно установлено, що нещасний випадок зі ОСОБА_1 стався 04.07.2018 року о 11 год. 10 хв. під час перерви для відпочинку та харчування, встановленої згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства та був пов`язаний з її особистою необережністю під час пересування, що і призвело до падіння.

Вважає посилання позивача на начебто захаращення швейного потоку візками, таким, що не відповідає дійсності, та не підтвердженим належними засобами доказування.

Вказує, що настання нещасного випадку з позивачем не пов`язане з пересуванням останньої по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення, оскільки сталось під час обідньої перерви та не має ознак виробничого характеру. Окрім того, матеріалми справи не установлено наявність будь-яких небезпечних та шкідливих виробничих факторів відповідно до Порядку №1232.

Також, відзив на апеляційну скаргу було подано Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, яким вказувалась на законність рішення місцевого суду, внаслідок чого Управління прохало залишити його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Вказують, що на виконання вимог закону, за фактом нещасного випадку, що стався під час обідньої перерви 04.07.2018 року об 11 год. 10 хв. зі ОСОБА_1 роботодавцем було проведено розслідування та складено акт форми Н-5, яким вказаний нещасний випадок визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом, ініційоване ОСОБА_1 повторне розслідування підтвердило висновки первинного.

Відтак, Управління вважає, що нещасний випадок, який стався з працівником під час перерви для відпочинку, не має ознак виробничого характеру, за відсутності небезпечних та шкідливих виробничих факторів відповідно до Порядку №1232.

У судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримала та прохала її задовольнити.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнала, прохала її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, наказом №9 від 28 квітня 2017 року ОСОБА_1 прийнята на роботу на посаду швачки 3 розряду ФОП ОСОБА_2 (а.с.12).

Згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених ФОП ОСОБА_2 , час початку і закінчення роботи та перерви для відпочинку і харчування встановлюється: початок роботи 07.30, закінчення роботи 16.20, перерва на відпочинок та обід з 11.00 до 11.30, додаткові перерви на відпочинок з 09.10 до 09.20, з 14.10 до 14.20 (а.с.95-97).

У судовому засіданні в суді першої інстанції позивач підтвердила, що ознайомлена з даними Правилами під підпис.

04 липня 2018 року об 11 годині 10 хв. з позивачем ОСОБА_1 стався нещасний випадок, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, а саме: «Закритий перелом лівого ліктьового виростку зліва зі зміщенням. Забій, садна правої кисті та правого колінного суглобу», що підтверджується довідками Першої міської клінічної лікарні м. Полтави №1144 від 04.07.2018 року, №817720 від 09.07.2018 року та №817820 від 31.08.2018 року (а.с.13-15).

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд обґрунтовано виходив з відсутності підстав для застосування до даних правовідносин п.п.3 п.15 Порядку №1232, оскільки настання нещасного випадку з позивачем не пов`язане з пересуванням останньої по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення, а сталося під час обідньої перерви та немає ознак виробничого характеру, за відсутності впливу на ОСОБА_1 будь-яких шкідливих чи небезпечних факторів, як це визначено у п.п.19 п.15 Порядку №1232.

Такий висновок в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам Закону, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1 ЗУ « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасним випадком є обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Пунктом 7 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 (далі Порядку № 1232 ) нещасним випадком є обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків.

Пунктом 13 Порядку визначено, що проведення розслідування нещасного випадку, який стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно і не застрахована у Пенсійному фонді України як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, організовує територіальний орган Держпраці за місцем настання нещасного випадку, який утворює комісію у складі не менш як три особи.

При цьому, згідно п.14 Порядку, у разі коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.

Матеріалами справи установлено та не заперечується сторонами, що відповідачем створено комісію щодо розслідування нещасного випадку, що стався зі ОСОБА_1 04 липня 2018 року об 11 годині 10 хв., внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.

В акті проведення розслідування нещасного випадку від 19 липня 2018 року, що стався 04 липня 2018 року об 11 год. 10 хв. у ФОП ОСОБА_2 , зазначено, що на підставі матеріалів розслідування комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок із швачкою ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_1 стався не під час виконання професійних обовязків, а під час перерви для відпочинку та харчування, встановленої згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства і у зв`язку з невідповідністю п.п.1;2;19 п.15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, оскільки небезпечні та шкідливі виробничі фактори відсутні, нещасний випадок не визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Зазначено, що швачка ОСОБА_1 з психофізіологічних причин проявила особисту необережність під час пересування, що призвело до падіння (а.с.16-17).

В подальшому позивачем було подано скаргу на вказаний акт та приписом Управління держпраці у Полтавській області від 10 серпня 2018 року, ініційовано проведення повторного розслідування даного нещасного випадку (а.с.18-23).

Актом проведення повторного розслідування нещасного випадку від 21 серпня 2018 року, що стався 04 липня 2018 року об 11 год. 10 хв. у ФОП ОСОБА_2 , підтверджено висновок, викладений в акті проведення розслідування нещасного випадку від 19 липня 2018 року (а.с.24-26).

Вказаний акт проведення повторного розслідування нещасного випадку від 21 серпня 2018 року і оскаржує ОСОБА_1 , оскільки вважає, що, позаяк нещасний випадок стався під час обідньої перерви то до даних правовідносин підлягає до застосування п.п.3 п.15 Порядку, в якому визначено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є підготовка до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення.

Так, ОСОБА_1 у позовній заяві та апеляційній скарзі вказує, що, оскільки в момент настання нещасного випадку вона пересувалась по території підприємства після закінчення роботи, у час обідньої перерви, то комісія повинна була скласти саме акт за формою Н-1 та визнати нещасний випадок, що мав місце 04 липня 2018 року об 11 год. 10 хв. таким, що пов`язаний з виробництвом.

Проте, відповідно до розділу п`ять Правил внутрішнього турдового розпорядку ФОП ОСОБА_2 , часом початку роботи є 07-30 год., закінчення - 16-20 год.

Відтак, нещасний випадок, що стався зі ОСОБА_1 . 04 липня 2018 року саме об 11 год. 10 хв., не є таким, що відбувся під час пересування позивача по території підприємства перед початком роботи чи після її закінчення, а тому підстави, як вірно визначив місцевий суд, для застосування п.п.3 п.15 Порядку відсутні.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

При цьому, обставини, коли нещасний випадок стався на виробництві саме під час обідньої перерви, і його можна вважати таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, наведені у п.п.19 п.15 Порядку, яким визначено, що ними є: перебування потерпілого на території підприємства або в іншому місці роботи під час перерви для відпочинку та харчування, яка встановлюється згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, технологічної перерви, а також під час перебування на території підприємства у зв`язку з проведенням виробничої наради, одержанням заробітної плати, проходженням обов`язкового медичного огляду тощо або проведенням з дозволу чи за ініціативою роботодавця професійних та кваліфікаційних конкурсів, спортивних змагань та тренувань чи заходів, передбачених колективним договором, якщо настання нещасного випадку пов`язано з впливом небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком.

Так, згідно протоколу №3 від 27 квітня 2018 року Науково-виробничого підприємства «Еко-Центр» на момент заміру на робочому місці швачки (маузер-спеціальність) ФОП ОСОБА_2 швейний цех (АДРЕСА_2) концентрація шкідливих речовин у повітрі робочої зони не перевищує ГДК, що відповідає вимогам ГОСТ 12.1.005-88;

-параметри мікроклімату (температура, відносна вологість,швидкість руху повітря) відповідають нормативам згідно «Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища важкості та напруженості трудового процесу» №248 від 08.04.2014р. умови праці по фактору «мікроклімат» відноситься до 2 класу умов праці (допустимі);

-шумове навантаження (еквівалентний рівень) не перевищує нормативний рівень 80дБА, що встановлює ДСН 3.3.6.037-99 та ГОСТ 12.1.003-83. Згідно «Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища,важкості та напруженості трудового процесу» № 248 від 08.04.2014р. умови праці відносяться до 2 класу умов праці( допустимі);

-штучне освітлення відповідає вимогам ДБН В.2.5-28-2006 та «Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища важкості та напруженості трудового процесу « №248 від 08.04.2014 р.

Відтак, як вірно зазначено в рішенні місцевого суду, матеріалами справи на підставі належних та допустимих докаів, зокрема, вказаного вище протоколу та показань допитаних в судовому засіданні в суді першої інстанції свідків, не встановлено наявність на підприємстві ФОП ОСОБА_2 будь-яких небезпечних та шкідливих виробничих факторів, внаслідок чого підстави для складання акту про нещасний випадок по формі Н-1 на підставі п.п.19 п.15 Порядку також відсутні.

Твердження апелянта стосовно того, що відмова в задоволенні даного позову в рішенні суду безпідставно обґрунтована необхідністю застосування до даних правовідносин п.п.19 п.15 «Порядку проведення розслідувань та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», оскільки ОСОБА_1 вказувала, що свій позов вона обґрунтовувала п.п.3 п.15 даного порядку, який застосовано не було, колегія суддів оцінює критично, оскільки наведеним вище чітко роз`яснено безпідставність такого твердження, з огляду на те, що нещасний випадок, який стався зі ОСОБА_1 04 липня 2018 року саме об 11 год. 10 хв., не є таким, що відбувся під час пересування позивача по території підприємства перед початком роботи чи після її закінчення, відтак, підстави для застосування п.п.3 п.15 Порядку відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не містять нових засобів доказування, не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Таким чином, суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстави для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 січня 2019 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ С.М. Бондаревська

О.Ю. Кузнєцова