Справа №522/9046/16-ц
Провадження №2-р/522/24/19
УХВАЛА

28 травня 2019 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря Шевчик В.І.,

розглянувши в судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Наседкіна Олега Ігоровича про роз`яснення судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про визнання договору дарування недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права власності на 109/250 частин квартири, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилася справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про визнання договору дарування недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права власності на 109/250 частин квартири.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19.05.2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про визнання договору дарування недійсним - задоволено частково.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.12.2017 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19.05.2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11.07.2018 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06.12.2017 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на 109/250 часток спірної квартири скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05.02.2019 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19.05.2017 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання права власності на 109/250 частини квартири АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 в частині вимог про визнання за нею права власності на 109/250 частини квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в загальній сумі 1 711,32 грн.

До суду 03.05.2019 року надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Наседкіна О.І., в якій просив роз`яснити рішення суду ухвалене Приморським районним судом м.Одеси 19.05.2017 року по вищезазначеній справі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що із фактичним виконанням вищевказаного рішення суду виникають складнощі, а саме, після набрання законної сили зазначеним рішенням учасники справи звернулися до державного реєстратора з метою відновити попередні реєстрації права власності на частки у квартирі, яка була предметом спору, щоб у подальшому оформити свої правовідносини відповідно до норм законодавства. Проте, посилаючись на відсутність у рішенні вказівок на те, що дане рішення є підставою для скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 та відновлення попередніх реєстрацій, державні реєстратори відмовляють у прийняті відповідної заяви.

Ухвалою суду від 14.05.2019 року було призначене судове засідання з приводу розгляду заяви представника ОСОБА_10 . ОСОБА_11 . на 24.05.2019 року.

У судове засідання призначене на 24.05.2019 року ОСОБА_1 не з`явилася, представник ОСОБА_12 надав суду заяву, в якій просив заяву про роз`яснення рішення задовольнити з підстав, зазначених у заяві, також просив справу розглядати за його відсутністю.

У судовому засіданні інші учасники процесу не з`явились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, причини неявки суд не повідомили, що не перешкоджає суду розглянути заяву.

Згідно ч.3 ст.271 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 28 травня 2019 року.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19.05.2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про визнання договору дарування недійсним - задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування 10/50 частин в комунальній квартирі АДРЕСА_1 , укладений 26.12.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_13 , посвідчений 26.12.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П., зареєстрованим у реєстрі за №738.

Визнано недійсним Свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на 12/50 частини квартири АДРЕСА_1 , видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 01.08.2012 року на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №1052 від 25 листопада 2011 року.

Визнано недійсним договір дарування 12/50 частин в комунальній квартирі АДРЕСА_1 , укладений 14.09.2012 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , посвідчений 14.09.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П., зареєстрованим у реєстрі за №460.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_2 судовий збір по 110 (сто десять) грн. 24 коп. з кожного.

В іншій частині вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування частини квартири від 26.12.2012 року, згідно з яким ОСОБА_14 подарувала ОСОБА_1 10/50 частин квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П., зареєстрованим у реєстрі за №738.

Визнано недійсним договір дарування частини квартири від 16.07.2013 року, згідно з яким ОСОБА_14 подарувала ОСОБА_1 12/50 частин квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П., зареєстрованим у реєстрі за №555.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 109/250 часток квартири АДРЕСА_2 кв АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 пл.149,3 кв. АДРЕСА_5 .

Додатковим рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11.09.2017 року зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати відеокамеру, розташовану над вхідними дверима квартири АДРЕСА_1 , та демонтувати відеокамеру, розташовану в коридорі загального користування комунальної квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.12.2017 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19.05.2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11.07.2018 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06.12.2017 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на 109/250 часток спірної квартири скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05.02.2019 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19.05.2017 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання права власності на 109/250 частини квартири АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 в частині вимог про визнання за нею права власності на 109/250 частини квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в загальній сумі 1 711,32 грн.

В своїй заяві про роз`яснення рішення суду ОСОБА_1 посилається на те, що із фактичним виконанням вищевказаного рішення суду виникають складнощі, а саме, після набрання законної сили зазначеним рішенням учасники справи звернулися до державного реєстратора з метою відновити попередні реєстрації права власності на частки у квартирі, яка була предметом спору, щоб у подальшому оформити свої правовідносини відповідно до норм законодавства. Проте, посилаючись на відсутність у рішенні вказівок на те, що дане рішення є підставою для скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 та відновлення попередніх реєстрацій, державні реєстратори відмовляють у прийняті відповідної заяви.

Так, до вчинення правочинів, визнаних недійсними рішенням суду, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належало на праві власності 252/1000 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого 12.05.1996 року УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів, зареєстрованого 18.05.1999 року в КП «ОМБТІ та РОН».

ОСОБА_15 на праві власності належало 184/1000 частини зазначеної квартири на підставі договору дарування від 15.10.2010 року, яке було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН», реєстраційний номер 6676541.

Дані обставини були встановлені судом при розгляді справи, про що зазначено в мотивувальній частині рішення.

В подальшому, замість договору дарування від 15.10.2010 року, на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 25.11.2011 року №1052 ОСОБА_15 виконкомом Одеської міської ради було видане свідоцтво про право власності серії НОМЕР_3 від 12.01.2012 року.

Однак, рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10.12.2013 року зазначене свідоцтво про право власності було скасоване.

Зазначений факт також було враховано судом при вирішенні спору у даній справі.

Після набрання законної сили рішення від 19.05.2017 року заявник звернувся до державного реєстратора з метою відновити попередні реєстрації права власності на частки у квартирі, яка була предметом спору, щоб в подальшому оформити свої правовідносини відповідно до норм законодавства.

Проте, посилаючись на відсутність у рішенні вказівок на те, що дане рішення є підставою для скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 та відновлення попередніх реєстрацій, державні реєстратори відмовляють у прийнятті відповідної заяви..

Таким чином, з матеріалів цивільної справи та заяви про роз`яснення рішення суду вбачається, що зазначене рішення суду не виконано.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В силу ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

За положеннями п.п.1, 5, 6 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.

При цьому, згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

На підставі ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Правила щодо обов`язковості виконання судових рішень законодавцем також закріплені й, зокрема, у ст.13, п.5 ч.4 ст.17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п.7 ч.3 ст.2, ст.18 ЦПК України тощо.

Відтак, проаналізувавши наведені норми законодавства у їх сукупності, приймаючи до уваги той факт, що рішенням суду від 19.05.2017 року судом визнано недійсними низку правочинів, які є недійсними з моменту їх вчинення та не створюють жодних правових наслідків, суд приходить до висновку, що на підставі зазначеного рішення має бути скасована державна реєстрація права власності ОСОБА_1 :

- на 10/50 часток квартири АДРЕСА_1 , яке було зареєстроване на підставі договору дарування від 26.12.2012 року;

- на 12/50 часток квартири АДРЕСА_1 , яке було зареєстроване на підставі договору дарування від 16.07.2013 року.

При цьому, суд погоджується з доводами заявника про те, що скасування запису про державну реєстрацію права у зв`язку з недійсністю документу, на підставі якого дане право було зареєстроване, є підставою для відновлення попереднього запису про державну реєстрацію.

Під час розгляду даної справи судом на підставі наявних у матеріалах справи доказів було встановлено, що першочергово право власності на 252/1000 частин квартири АДРЕСА_1 було зареєстроване 18.05.1999 року за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке було видано 12.05.1996 року УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів.

В подальшому на підставі акту фактичного користування від 01.11.2011 року та розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 25.11.2011 року, які в подальшому були скасовані, було здійснено перерахунок часток співвласників та видано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свідоцтво про право власності від 01.08.2012 року на 12/50 частин вищевказаної квартири.

Дане свідоцтво про право власності було визнано недійсним рішенням суду у даній справі. Крім того, зазначеним рішенням було визнано недійсним й договір дарування 12/50 частин у квартирі АДРЕСА_1 , який був укладений між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_16

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відновленню підлягає державна реєстрація права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на 252/1000 часток квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 12.05.1996 року, яке ніким не оспорювалося.

Окрім цього, судом було також встановлено, що на підставі договору дарування від 15.10.2010 року ОСОБА_17 була власницею 184/1000 частин квартири АДРЕСА_1 .

Скасованими актами фактичного користування від 01.11.2011 року та розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 25.11.2011 року частка Дерев`янкіної Н ОСОБА_18 Г. була змінена на 10/50. Саме ця частка була відчужена ОСОБА_16 на користь ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 26.12.2012 року, який визнано недійсним рішенням суду від 19.05.2017 року у даній справі.

Тому відновленню підлягає реєстрації права власності ОСОБА_19 на 184/1000 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 15.10.2010 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви.

Керуючись ст.ст.313, 258260, 268, 271 ЦПК України, ст.ст.215, 216, 236 ЦК України, ст.ст.4, 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Наседкіна Олега Ігоровича про роз`яснення судового рішення задовольнити.

Роз`яснити, що рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19.05.2017 року, ухвалене по справі №522/9046/16-ц, є підставою для органів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно для внесення запису про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 :

- на 10/50 частин квартири АДРЕСА_1 , яке було зареєстроване державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Шинкаренком Ю.В. на підставі договору дарування від 26.12.2012 року;

- на 12/50 частин квартири АДРЕСА_1 , яке було зареєстроване приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П. на підставі договору дарування від 16.07.2013 року.

Роз`яснити, що рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19.05.2017 року, ухвалене по справі №522/9046/16-ц, є підставою для органів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно для поновлення записів про державну реєстрацію права власності:

- ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на 252/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , яке було зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 18.05.1999 року (кн.319 пр. 124, номер запису 485), на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів

- ОСОБА_3 на 184/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , яке було зареєстроване КП «ОМБТІ та РОН» на підставі договору дарування від 15.10.2010 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 28 травня 2019 року.

Суддя Л.В.Домусчі