233 № 233/6729/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
17 травня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника органу опіки та піклування Карпушина В.С.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , в якому просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовної заяви зазначив, що позивач є власником вказаного будинку. Відповідачі є членами його сім`ї , проте виїхали за межі України в 2014 році до Російської Федерації. Вказані обставини перешкоджають позивачу розпорядитися належним йому майном, а також отримати житлову субсидію в належному розмірі.
Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Костянтинівської міської ради надав висновок щодо розв`язання вказаного спору, в якому зазначив про те, що визнання малолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, не буде порушувати права дитини, оскільки неповнолітня дитина проживає з матір`ю та батьком в іншому місті, де має постійне місце проживання та відвідує шкільний заклад, батьки надали письмову заяву посвідчену нотаріально, що надають згоду і просять зняти малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстраційного обліку за місцем проживання у зв`язку з тим, що вона буде реєструватися за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а отже.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце його проведення повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов не надала.
Представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Карпушин В.С. в судовому засіданні не заперечував проти визнання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на обставини, викладені у відповідному висновку.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 17.05.2019 р. без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання судом постановлено провести заочний розгляд справи.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який було зареєстровано Костянтинівським міським бюро технічної інвентаризації 08.09.1986 р. за № НОМЕР_5, що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 25 січня 1975 року, копія якого додана до матеріалів справи. За вказаною адресою позивач має зареєстроване місце проживання, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту громадянина України.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями, наданими відділом реєстрації Костянтинівської міської ради за вих. № 111/09 від 18.01.2019 р., № 152/09 від 22.01.2019 р., домовою книгою для прописки громадян, копія якої надана позивачем, довідкою про склад сім`ї КП «СЕЗ» № 4303.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні надала показання про те, що вона періодично 3-4 рази на рік відвідує позивача за адресою його проживання. Відповідачів бачила останнього разу 23 лютого 2014 року, коли вони виїжджали до Російської Федерації.
Відповідно до довідки № 214 від 20 лютого 2019 року Муніципальної автономної загальноосвітньої установи «Вадська середня загальноосвітня школа» Адміністрації Вадського муніципального району Нижньогородської області ОСОБА_3 навчається в 7-Б класі вказаного закладу.
Згідно з свідоцтвом серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 наданий тимчасовий притулок на території Російської Федерації та ОСОБА_3 . наданий дозвіл тимчасово проживати разом з ОСОБА_2 строком до 23 травня 2020 року.
Відповідно до довідок ТОВ «Кристал» за №№ 18, 19 від 25 лютого 2019 року ОСОБА_2 з 01.07.2018 р. працює в Нижньогородській області Російської Федерації на вказаному підприємстві на посаді продавця, ОСОБА_5 з 01.07.2018 р. - на посаді різноробочого.
Батьки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 надали до органу опіки та піклування спільну заяву, посвідчену 20 лютого 2019 року нотаріусом Вадського району Нижньогородської області Російської Федерації, реєстр. № 52/215-н/ НОМЕР_2 , про надання згоди на зняття дитини з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з наміром зареєструвати місце проживання дитини за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї (ч.2).
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК до членів сім`ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки позивачем було доведено факт відсутності в спірному будинку відповідача без поважних причин понад один рік.
Згідно з ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Оскільки судом встановлено, що мати дитини ОСОБА_2 без поважних причин понад один рік не проживає в спірному будинку, в зв`язку з чим втратила право користування ним, а малолітня ОСОБА_3 більше як один рік проживає разом із батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за адресою, відмінною ніж адреса її зареєстрованого місця проживання, суд дійшов висновку про те, що таке втручання у право власності ОСОБА_1 є непропорційним необхідності збереження за малолітньою ОСОБА_3 права користуватися цим житлом.
А отже, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1409,60 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 280-282, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1409 (однієї тисячі чотирьохсот дев`яти) гривень 60 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дата складення повного судового рішення - 27 травня 2019 року.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , відповідачі: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ; ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя