Справа № 296/8485/14-ц
УХВАЛА

"16" квітня 2019 р. м. Житомир

Корольовський районний суд .м Житомира в складі:

головуючого - судді Драча Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Івашко Т.А.,

представника скаржника Захарченка В.П.,

суб`єкта оскарження Ковальського М.Р.,

представника заінтересованої особи Пономаря С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського Максима Романовича, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправним та скасувати п.1 Постанови про арешт майна боржника від 28.11.2018 року, ВП №57807433 в частині щодо визначення приватним виконавцем суми звернення стягнення у межах якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1

В обґрунтування скарги зазначає, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.08.2016 р., справа №296/8485/14-ц, було задоволено позов ПАТ «Таскомбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 5 699 495,57 грн. заборгованості за кредитним договором.

На виконання вказаного рішення суду Корольовським районним судом м. Житомира 11.11.2016 р. видано виконавчий лист.

Для подальшого виконання вказаного судового рішення ПАТ «Таскомбанк» звернулося із заявою до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. на підставі чого було відкрито виконавче провадження №57807433.

Виконавче провадження №57807433 приєднано до зведеного виконавчого провадження №57807646 щодо боржника

ОСОБА_1 ході здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні №57807433 приватним виконавцем було винесено Постанову про арешт майна боржника від 28.1 1.2018 р. якою було викладено арешт на все рухоме та нерухоме майно Шарапато О.В.

У пункті 1 зазначеної Постанови про арешт майна боржника зазначається, що арешт накладено у межах суми звернення стягнення у розмірі 12 617 442,74 грн.

Окрім Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19.08.2016 р. у даній справі про стягнення з ОСОБА_1 5 699 495,57 грн. за кредитним договором Корольовським районним судом м. Житомира також було винесено Рішення від 23.06.2016 р., справа №296/8486/14-ц, яким було задоволено позов ПАТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №Т23.08.201 1К235 від 23.03.2012 р. в розмірі 5 699 495,57 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме:

1) магазин непродовольчих товарів, загальною площею 802,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) земельну ділянку, загальною площею 0,0933 га, кадастровий номер НОМЕР_1 .

Для подальшого виконання вказаного судового рішення ПАТ «Таскомбанк» вернулося із заявою до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. на підставі чого було відкрито виконавче провадження №53409610, яке також приєднано до зведеного виконавчого провадження №57807646 щодо боржника ОСОБА_1

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 23.06.2018 р., справа №296/8486/14-ц, було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення тієї ж самої суми заборгованості за кредитним договором що була згодом стягнута з ОСОБА_2 В. Рішенням суду від 19.08.2016 р. у даній справі №296/8485/14-ц.

Тобто, і рішення суду звернення стягнення на предмет іпотеки що належить на праві власності ОСОБА_1 і рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 - грошових коштів винесені судом щодо погашення однієї і тієї ж суми заборгованості яка виникла у ОСОБА_1 перед ПАТ «Таскомбанк» за кредитним договором, а саме у розмірі 5 699 495,57 грн. станом на 01.09.2014 р.

А тому вважає дану постанову виконавця неправомірною.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав та просив ї задовольнити.

Приватний виконавець Ковальський М.Р. в судовому засіданні заперечував проти скарги та пояснив, що в нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Таскомбанк» грошових коштів. Станом на 05.04.2019 року в рамках даного зведеного виконавчого провадження стягнуто грошових коштів на загальну суму 2078,23 грн. а тому вважає винесену постанову про арешт майна боржника від 28.11.2018 року ВП №57807433 в частині визначення суми звернення стягнення обгрунтованою та правомірною та просив відмовити в задоволенні скарги.

Представник заінтересовані особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, підтримавши пояснення приватного виконавця.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так в судовому засіданні встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.08.2016 р. по справі №296/8485/14-ц, було задоволено позов ПАТ «Таскомбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 5 699 495,57 грн. заборгованості за кредитним договором. На виконання вказаного рішення суду 11.11.2016 р. видано виконавчий лист та на підставі чого було відкрито виконавче провадження №57807433.

Виконавче провадження №57807433 приєднано до зведеного виконавчого провадження №57807646 щодо боржника

ОСОБА_1 ході здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні №57807433 приватним виконавцем було винесено Постанову про арешт майна боржника від 28.1 1.2018 р. якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення у розмірі 12 617 442,74 грн.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Пунктом 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У ході судового розгляду скаржник доказів обґрунтованості скарги не надав, що є підставою для відмови в її задоволенні відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 260, 447 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського Максима Романовича - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Ю. І. Драч