Справа № 236/2553/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю секретаря - Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування (а.с.4-8).

Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі, про що надала відповідну заяву (а.с. 63).

Представник відповідача об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить розглянути справу без його участі, рішення ухвалити на розсуд суду про що суду надав відповідну заяву (а.с.71-72).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

В судовому засіданні встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красний Лиман Донецької області помер ОСОБА_2 , що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області 09 серпня 2011 року, актовий запис № 349 (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 61,4 кв.м, в тому числі житловою площею 31,9 кв.м, який належав ОСОБА_3 на підставі договору забудови, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 17 жовтня 1958 року, зареєстрованого в Слов"янському інвентарбюро 08 квітня 1963 року за № 810 (а.с. 18-19), та який ОСОБА_2 фактично прийняв у спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Ринкова вартість зазначеного будинку відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна № 165-1/02, виготовленого КП "Бюро технічної інвентаризації", станом на 19 червня 2019 року становить 59955,00 грн. (а.с.30-49).

Цивільним законодавством України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності за ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 14 липня 1979 року, актовий запис № 11 (а.с. 16). Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 . Крім того, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 також є його дочка - ОСОБА_4 , яка відмовилася від прийняття спадщини (а.с. 70).

Позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Так, згідно повідомлення державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Семенової І.М. від 10 серпня 2019 року, на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від імені ОСОБА_1 , поданої 08 червня 2019 року, та заяви ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини, поданої 20 листопада 2011 року, була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 ; з іншими заявами про прийняття спадщини обо відмову від її прийняття ніхто не звертався (а.с. 70).

Як єдиний спадкоємець позивач ОСОБА_1 звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області для оформлення своїх спадкових прав, однак, постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Семенової І.М. від 08 червня 2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на вказаний будинок на ім"я померлго ОСОБА_2 (а.с. 52).

Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно довідки КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов"янськ № 242-6/0.76/КЛ від 14 червня 2019 року власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с. 28).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 26 жовтня 1959 року, актовий запис № 45 (а.с. 15) ОСОБА_3 доводиться ОСОБА_2 рідним батьком.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 23 лютого 2010 року (а.с. 12).

За життя 23 грудня 2005 року ОСОБА_3 був складений заповіт, посвідчений 23 грудня 2005 року секретарем виконавчого комітету Новоселівської селищної ради міста Красний Лиман Донецької області Меделяєвою Н.В. (а.с. 20), згідно з яким ОСОБА_3 все своє майно, що належало йому на день смерті, заповідав своєму синові - ОСОБА_2 .

Частиною 1 статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно інформації, наданої державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. від 10 серпня 2019 року після смерті ОСОБА_3 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом, зареєстрованої 20 серпня 2010 року від імені ОСОБА_2 та заяви про відмову від спадщини, зареєстрованої 20 серпня 2010 року від імені ОСОБА_5 , була заведена спадкова справа № 410/2010; з іншими заявами про прийняття спадщини або відмову від її прийняття ніхто не звертався (а.с. 70). Наявність спадкової справи також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 24534652 від 20 серпня 2010 року (а.с. 21).

Отже, ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняв у спадщину житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав на праві власності ОСОБА_3 , та за життя не оформив своїх спадкових прав і помер.

Оскільки документ, що підтверджує право власності померлого ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутній, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та користуватися, розпоряджатися будинком, що входить до спадкового майна та належить їй в порядку спадкування.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно дост. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України).

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки спірний житловий будинок АДРЕСА_1 , правомірно належав чоловіку позивача - ОСОБА_2 .

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 384, 392, 1216, 1218, 1220, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок "А-1", загальною площею 61,4 кв.м, в тому числі житловою площею 31,9 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня, сарай "Б", душ "Г", гараж "Д", сарай "Е", сарай "Ж", сарай "З", огорожа № 1, колодязь № 2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красний Лиман Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст рішення виготовлений 26 вересня 2019 року.

Суддя -