Провадження № 2/522/4100/19
21 лютого 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
До провадження Приморського районного суду м. Одеси 10.06.2015 року надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.09.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», який загальними зборами акціонерів АКБ «Укрсоцбанк» 14.06.2010 року перейменований на ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено Генеральний договір про здійснення кредитування №670/62-302, відповідно до якого позивач зобовязався надати відповідачці у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у межах загального ліміту 7 575 000,00 грн., з графіком повернення кредиту, передбаченим Додатковими угодами та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 12 вересня 2017 року зі сплатою 15% річних.
13.09.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №670/62-1/302 до Генерального договору про здійснення кредитування №670/62-302 від 13.09.2007 року, відповідно до якої відповідачці надано кредит у розмірі 3 715 540.00 грн. зі сплатою 15% річних.
13.09.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №670/62-2/302 до Генерального договору про здійснення кредитування №670/62-302 від 13.09.2007 року, відповідно до якої відповідачці надано кредит у розмірі 2 525 000,00 грн. зі сплатою 15% річних.
13.09.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №670/62-3/302 до Генерального договору про здійснення кредитування №670/62-302 від 13.09.2007 року, відповідно до якої відповідачці надано кредит у розмірі 1 334 460,00 грн. зі сплатою 15% річних.
В якості забезпечення виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13.09.2007 року укладено Договір поруки №07-15/1197, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобовязався солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту.
Посилались на те, що банк звої зобовязання за кредитним договором виконав та надав позичальнику суму кредиту, проте у порушення умов Кредитного договору, Позичальник, свої зобовязання належиш чином не виконувала, в результаті чого, станом на 12.05.2015 року за ДУ №670/62-1/302 має заборгованість у розмірі 9 504 203, 52 грн.; за ДУ №670/62-2/302 на суму 5 848 766, 55 грн.; за ДУ №670/62-3/302 на суму 2 193 177, 84 грн.. Добровільно заборгованість не погашає, тому вимушені звернутись до суду з дійсним позовом.
Справа на підставі авторозподілу надійшла до провадження судді Приморського районного суду м.Одеси Ільченко Н.А. та ухвалою суду від 26.06.2015 року провадження у справі було відкрито.
Ухвалою суду від 21.06.2016 року провадження у даній справі було зупинено до розгляду іншої цивільної справи №522/3141/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 27.03.2018 року №901/0/15-18 про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у звязку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді Ільченко Н.А. Іванової О.І., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. 25.04.2018 року та ухвалою суду від 29.05.2018 року була прийнята до провадження.
На запит суду 01.06.2018 року в.о.керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 було надано належним чином завірену копію ухвали суду від 19.03.2018 року по справі №522/3141/16-ц, яка набрала законної сили 04.04.2018 року.
Ухвалою суду від 08.06.2018 року провадження у справі було поновлено та справу призначено до підготовчого розгляду на 05.09.2018 року.
Ухвалою суду від 05.09.2018 року по справі було закрито та призначено до розгляду в судовому засіданні на 21.11.2018 року.
21.11.2018 року розгляд справи був відкладений на 12.02.2019 року у звязку з неявкою сторін.
У судове засідання 17.02.2019 року сторони не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Жодних клопотань та заяв по суті від сторін не надходило.
За вказаних обставин, з урахуванням положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, та строків розгляду даної справи, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
У звязку з цим, датою складення цього судового рішення є 21.02.2019 року.
За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.09.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», який загальними зборами акціонерів АКБ «Укрсоцбанк» 14.06.2010 року перейменований на ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено Генеральний договір про здійснення кредитування №670/62-302, відповідно до якого позивач зобовязався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у межах загального ліміту 7 575 000,00 грн., з графіком повернення кредиту, передбаченим Додатковими угодами та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 12 вересня 2017 року зі сплатою 15% річних.
13.09.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №670/62-1/302 до Генерального договору про здійснення кредитування №670/62-302 від 13.09.2007 року, відповідно до якої відповідачці надано кредит у розмірі 3 715 540.00 грн. зі сплатою 15% річних.
13.09.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №670/62-2/302 до Генерального договору про здійснення кредитування №670/62-302 від 13.09.2007 року, відповідно до якої відповідачці надано кредит у розмірі 2 525 000,00 грн. зі сплатою 15% річних.
13.09.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №670/62-3/302 до Генерального договору про здійснення кредитування №670/62-302 від 13.09.2007 року, відповідно до якої відповідачці надано кредит у розмірі 1 334 460,00 грн. зі сплатою 15% річних.
В якості забезпечення виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13.09.2007 року укладено Договір поруки №07-15/1197, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобовязався солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредиту в межах загального ліміту, що дорівнює або є еквівалентом за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБ України, станом на дату укладення Договору кредиту в сумі 7 575 000. 00 грн..
Банк виконав свої зобовязання та надав позичальнику грошові кошти у кредит, у свою чергу позичальник своєчасне погашення кредиту не здійснював, у звязку з чим неї виникла заборгованості, що і стало підставою для звернення до суду.
Згідно розрахунку банку, наданого до суду, заборгованість ОСОБА_1 станом на 12.05.2015 року за ДУ №670/62-1/302 становить 9 504 203, 52 грн., з яких:
- сума заборгованості за кредитом 2 487 328, 34 грн.;
- сума заборгованості за відсотками 3 409 529. 39 грн.;
- розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 464 464, 97 грн.;
- розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 989 996, 30 грн.;
- розмір інфляційних витрат за кредитом 714 823. 49 грн.;
- розмір інфляційних витрат за відсотками 1 438 061, 04 грн..
Заборгованість ОСОБА_1 станом на 12.05.2015 року за ДУ №670/62-2/302 становить 5 848 766, 55 грн., з яких:
- сума заборгованості за кредитом 1 348 533, 33 грн.;
- сума заборгованості за відсотками 1 862 820, 05 грн.;
- розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 441 344, 99 грн.;
- розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 609 659, 61 грн.;
- розмір інфляційних витрат за кредитом 666 175, 47 грн.;
- розмір інфляційних витрат за відсотками 920 233, 10 грн..
Заборгованість ОСОБА_1 станом на 12.05.2015 року за ДУ №670/62-3/302 становить 2 193 177, 84 грн., з яких:
- сума заборгованості за кредитом 209 773, 33 грн.;
- сума заборгованості за відсотками 994 424, 00 грн.;
- розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 68 654, 15 грн.;
- розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 325 452, 88 грн.;
- розмір інфляційних витрат за кредитом 103 628, 03 грн.;
- розмір інфляційних витрат за відсотками 491 245, 46 грн..
Загальна сума заборгованості позичальника за кредитним договором станом на 15.05.2015 року згідно розрахунку банку становить 17 546 147, 91 грн.. Вказаний розрахунок банку наявний у матеріалах справи (а.с.5-10).
Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що позичальник, який підписав договір кредиту, погодився на його умови, повинен належним чином його виконувати.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Крім того, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, зважаючи на невиконання Позичальником зобовязань стосовно повернення кредиту, у позивача виникло право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до правил статей 546, 548 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Відносини, повязані з порукою, врегульовано нормами § 3 глави 49 розділу І книги 5 ЦК України.
Так, за даним у частині першій статті 553 ЦК України визначенням, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені статтю 554 ЦК України, відповідно до частин першої та другої якої у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Порука як традиційний інститут цивільного права це акцесорне зобовязання, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором третьої особи (боржника) за виконання останнім його зобовязання частково або в повному обсязі, а у разі його невиконання чи неналежного виконання зобовязується виконати зобовязання боржника в натурі та/або нести цивільно-правову відповідальність за порушення боржником зобовязання.
Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання.
Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника, та кредитором боржника.
Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України)
За своєю правовою природою порука є зобовязанням, у звязку з чим до таких правовідносин застосовуються загальні правила про припинення зобовязання, визначені у гл. 50 розд. 1 кн. 5 ЦК, а саме: в результаті виконання поручителем договору поруки; за домовленістю сторін тощо. Крім того, ЦК у ст. 559 передбачає спеціальні підстави припинення поруки.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та вважає за можливе їх задовольнити.
Відповідно до змісту ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Однак, суд не погоджується з солідарним порядком стягнення судових витрат з відповідачів, оскільки процесуальним законодавством не передбачено стягнення судових витрат в солідарному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223,ч.2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України; ст.ст. 1, 3, 16, 509, 524, 525, 526, 530, 536, 549, 550-551, 610-612, 625-626, 629, 638, 639, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України,суд,
Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
1. додатковою угодою №670/62-1/302 становить 9 504 203, 52 грн. (девять мільйонів пятсот чотири тисячі двісті три гривень 52 копійок), з яких:
- сума заборгованості за кредитом 2 487 328, 34 грн.;
- сума заборгованості за відсотками 3 409 529. 39 грн.;
- розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 464 464, 97 грн.;
- розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 989 996, 30 грн.;
- розмір інфляційних витрат за кредитом 714 823. 49 грн.;
- розмір інфляційних витрат за відсотками 1 438 061, 04 грн..
2 додатковою угодою №670/62-2/302 становить 5 848 766, 55 грн. (пять мільйонів вісімсот сорок вісім тисяч сімсот шістдесят шість гривень 55 копійок), з яких:
- сума заборгованості за кредитом 1 348 533, 33 грн.;
- сума заборгованості за відсотками 1 862 820, 05 грн.;
- розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 441 344, 99 грн.;
- розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 609 659, 61 грн.;
- розмір інфляційних витрат за кредитом 666 175, 47 грн.;
- розмір інфляційних витрат за відсотками 920 233, 10 грн..
3. додатковою угодою №670/62-3/302 становить 2 193 177, 84 грн. (два мільйони сто девяності три тисячі сто сімдесят сім гривень 84 копійок), з яких:
- сума заборгованості за кредитом 209 773, 33 грн.;
- сума заборгованості за відсотками 994 424, 00 грн.;
- розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 68 654, 15 грн.;
- розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 325 452, 88 грн.;
- розмір інфляційних витрат за кредитом 103 628, 03 грн.;
- розмір інфляційних витрат за відсотками 491 245, 46 грн..
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 21.02.2019 року.
Суддя: Домусчі Л.В.