Справа № 657/2167/18
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.02.2019 року Каланчацький районний суд Херсонської області
в складі головуючого судді Скригун В.В.,
за участю секретаря Березницької Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване в с. Гаврилівка Друга Каланчацького району Херсонської області по вул. Ювілейна, 38.
Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Гаврилівка Друга Каланчацького району Херсонської області по вул. Ювілейна, 38, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказане домоволодіння №10102888 від 27 вересня 2013 року. У належному їй будинку, як мешканець зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який не є членом її сім»ї. Однак, з у зазначеному будинку відповідач фактично не проживає з 2015 року. Зняти з реєстрації відповідача не має можливості в зв»язку з його перебуванням за межами України. За таких обставин вона змушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 03 грудня 2018 року прийнято справу до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.02.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. У встановлений судом строк відзиву на позов не подав. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв'язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказане домоволодіння №10102888 від 27 вересня 2013 року, є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Гаврилівка Друга Каланчацького району Херсонської області по вул. Ювілейна, 38. Як власник зазначеного житлового будинку, позивача визнано і в домовій книзі.
Згідно копії домової книги у належному позивачу будинку з 2006 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2.
Однак, відповідно до акту обстеження від 31 січня 2019 року відповідач ОСОБА_2 у належному позивачу будинку не проживає.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Виходячи з положень статей 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідач тривалий час не проживає у спірному житловому приміщенні, при цьому будь-яких заперечень даного факту із зазначенням поважних причин непроживання відповідачем до суду не подано.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідач не є власником та членом родини власника житлового приміщення, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст. 71 ЖК України, немає, а отже він втратив право на користування житловим будинком, тому задля забезпечення права позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Наслідком визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у відповідності до положень Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні є автоматичне зняття відповідача з реєстрації відповідним повноважним органом. Оскільки відповідно до ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання проводиться протягом 7 днів на підставі заяви особи або остаточного рішення суду зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши до органу реєстрації судове рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 247, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 282, 284 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 321, 391, 386 ЦК України, ст. 71 ЖК України, ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване в с. Гаврилівка Друга Каланчацького району Херсонської області по вул. Ювілейна, 38.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його складання апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянути судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, 07 лютого 1947 року, ІПН НОМЕР_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суддя: Скригун В. В.