Єдиний унікальний номер 725/2881/19
Номер провадження 2/725/388/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019 року Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Стоцька Л. А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ :

20.05.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Комунального підприємства «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, відновлення становища, яке існувало до порушення права.

28.05.2019 року позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: гаражі літ.І, склад літ.Л, недобудована будівля «Л», огорожа №4, криниця ХV за адресою АДРЕСА_1 та заборонити ТОВ «Кредитні ініціативи» у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеного нерухомого майна.

Із пред`явленої до суду позовної заяви, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до з суду з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 .

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із наступного:

Так, за змістом ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього; заборони вчиняти певні дії. Заборона відповідачеві вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, яка спрямована проти активних учинків відповідача, що можуть ускладнити виконання рішення суду.

Згідно розяснень, що надані в п.4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, суд враховує обмеження, визначені ч.10 ст.150 ЦПК України, відповідно до яких не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зважаючи на вищевикладене та те, що позивачем було заявлено вимогу та оскаржено рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою м АДРЕСА_2 Чернівці АДРЕСА_3 . АДРЕСА_1 , тому обраний вид забезпечення позову є відповідним заявленим позивачем вимогам, а тому суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149- 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: гаражі літ.І, склад літ.Л, недобудовану будівлю «Л», огорожу №4, криницю ХV, АДРЕСА_4 розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Заборонити ТОВ «Кредитні ініціативи» у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, а саме: гаражі літ.І, склад літ.Л, недобудованої будівлі «Л», огорожі №4, криниці ХV, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити до Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, Центру надання адміністративних послуг в м. Чернівцях - для виконання, а учасникам справи - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька