Справа № 352/579/19
Провадження № 2/352/579/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що за її мамою ОСОБА_6 як головою колгоспного двору згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 216 від 09.11.1988 р. визнано право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1. 22.11.1988 р. ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на дане будинковолодіння. На час отримання свідоцтва про право власності на майно у колгоспному дворі проживала лише мама, вона була одноосібним власником будинковолодіння. На момент вступу в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 р. двір згідно погосподарських книг став робітничим. 14.03.2011 р. мама склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Березівської сільської ради, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла онукові ОСОБА_5 Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. мами відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, ОСОБА_5 спадкоємець за заповітом, однак 29.07.2014 р. останній подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини за заповітом. Інші спадкоємці за законом першої черги - сестра та брати позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є відповідачами у справі, у встановленому законом порядку та терміни не заявили про свої спадкові права. Таким чином, позивач прийняла спадщину після смерті мами відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також 17.02.2017 р. отримала у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на інше майно - земельну ділянку площею 0,5516 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У зв'язку з тим, що будинковолодіння є колгоспним двором, частки співвласників у якому не визначені, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила визнати за нею право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлої матері.

Позивач у підготовче засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити та повернути їй 50% сплаченого судового збору.

Відповідачі у підготовче засідання не з'явилися, у поданих суду заявах позов визнали, щодо його задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконкомом Черніївської сільської ради народних депутатів 22.11.1988 р. на підставі рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 216 від 09.11.1988 р., житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_6

Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

На момент вступу в дію Закону України «Про власність» (15.04.1991 р.) у колгоспному дворі проживала лише голова двору ОСОБА_6, яка після набрання чинності вказаним законом стала одноосібним власником будинковолодіння, ринкова вартість якого на даний час складає 196630 грн.

14.03.2011 р. ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Березівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого усе своє майно заповіла своєму онукові ОСОБА_5

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6 спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 відповідно до заяви від 29.07.2014 р., поданої до Тисменицької районної державної нотаріальної контори, відмовився від прийняття спадщини за заповітом.

Позивач як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_6 відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцемна час відкриття спадщини. Вона 17.02.2017 р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на інше спадкове майно.

Інші спадкоємці за законом першої черги - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є відповідачами у справі, спадщину після смерті матері не прийняли і на неї не претендують.

Вказані обставини, які відповідачами не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

З огляду на те, що належність спадкового будинковолодіння до колгоспного двору та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позбавляють позивача можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на вказане будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлої матері ОСОБА_6

Відповідно вимог до ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу ОСОБА_1 слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 983,15 грн. Решту судових витрат залишаються за позивачем.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 1223, 1261, 1268, 1273 ЦК України, керуючись ст. 142 ч.1, 200, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю 196630 грн. у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 983 (дев'ятсот вісімдесят три) грн. 15 коп. Решту судових витрат залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідачі: ОСОБА_2, АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2;

ОСОБА_3, АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3;

ОСОБА_4, АДРЕСА_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4;

ОСОБА_5, АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5.

Повне судове рішення складено 03.05.2019 р.

Суддя М.М.Хоминець