Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

03 червня 2019 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваша С.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві клопотання представника відповідача Самарської Т. А., про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України у м. Миколаєві в Миколаївській області, третя особа - Центральне об`єднане Управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про стягнення майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на користь позивача з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень, 42 973,35 грн. майнової шкоди, завданої внаслідок прийняття ВРУ закону, визнаного неконституційним.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність та наполягає на задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі. У клопотанні посилається на те, що вирішення такого правового питання як вимога про стягнення з Держави Україна майнової шкоди, завданої внаслідок прийняття ВРУ закону щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який в подальшому визнаний неконституційним, викликає необхідність формування єдиної правозастосовної практики, справу № 686/6775/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позивач у судовому засіданні не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, свій позов підтримує та наполягає на його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен врахувати, що зупинення провадження з мотиву наявності іншої справи, що ще розглядається, може мати місце лише у тому разі, коли питання, що вирішуються по тій справі, торкаються підстав вимог по даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. При цьому, неможливість розгляду справи є оціночним поняттям. Воно повинно ґрунтуватися на можливості ухвалення рішення тільки після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій цивільній, кримінальній адміністративній справі.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України зазначається, що Суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі якщо перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Так з ухвали Верховного Суду від 19.12.2018 р. у справі №686/6775/18 вбачається, що дійсно передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

В ухвалі Верховного Суду зазначається, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що вирішення такого правового питання як вимога про стягнення з Держави Україна майнової шкоди, завданої внаслідок прийняття Верховною Радою України закону щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який в подальшому визнаний неконституційним, викликає необхідність формування єдиної правозастосовної практики, що підлягає вирішенню об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду.

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Згідно з частиною другою статті 403 ЦПК України та з урахуванням наведеного наявні підстави для передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 251, 252 ЦПК України , суд , -

УХВАЛИВ :

Клопотання представника відповідача Самарської Т. А. - задовольнити.

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України у м. Миколаєві в Миколаївській області, третя особа - Центральне об`єднане Управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про стягнення майнової шкоди - до закінчення касаційного перегляду об`єднаною палатою Касаційного цивільного сулу у складі Верховного Суду по справі №686/6775/18.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Гуденко О.А.

.