УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., отримавши та вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

Боржник ОСОБА_1 20.02.2019року звернувся до суду, яка датована 19.02.2019 року із скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2. Просить визнати неправомірною та скасувати постанови державного виконавця Центрального ВДВС с. Вінниця ГТУЮ у Вінницької області ОСОБА_2 від 21.06.2016року про відкриття виконавчого провадження, постанови від 01.07.2016року про накладення арешту на все майно боржника та постанови від 22.05.2017року про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» Зобовязати Центрального ВДВС с. Вінниця ГТУЮ у Вінницької області зняти всі арешти які були накладені в ході виконавчого провадження № 51425526 постановою від 01.07.2016року про накладення арешту на все майно боржника.

Відповідно до ст.447, ч.1 ст. 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 451 ЦПК України передбачено види судових рішень, які виносяться за результатом розгляду скарги у разі встановлення її обґрунтованості або необґрунтованості.

Статтями 126, 127 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Статтею 120 ЦПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. (ст.122, 123 ЦПК України).

Згідно змісту скарги боржник ОСОБА_1 зазначає, що про накладення арешту на все його майно дізнався 07.11.2018року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта та згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

До матеріалів скарги додано вказані витяги в яких вказано субєкта обтяження та підстава внесення відповідних записів, а тому суд вважає що поданні заяви представником боржника до відділів ДВС з проханням повідомити про наявність перебування виконавчих проваджень у відділі та отримання на них відповідей лише 14.02.2019року не є підставою для пропуску строку звернення до суду з відповідною скаргою, оскільки боржник, як сторона виконавчого провадження, має право на ознайомлення з матеріали виконавчого провадження.

З огляду на викладене, скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ясінського К.П., яка надійшла 20.02.2019 року до Вінницького міського суду Вінницького області, подана за межами встановленого п. 1 ч. 1 ст. 449 ЦПК України десятиденного строку з дня, коли особа дізналася про порушення її права.

Крім того, боржником не було подано до суду клопотання про поновлення такого строку.

Таким чином суд прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 подана із пропуском встановленого ст. 449 ЦПК України строку, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 126 ЦПК України скаргу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 120, 122, 123, 126, 127, 258, 260, 353, 447, 449, ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: