Справа № 299/2443/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Микуляк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Виноградівського районного суду від 18 квітня 2019 року (у складі судді Рішко Г.І.) за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця і зобов`язання учинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення приватного виконавця і зобов`язання учинити певні дії у січні 2019 р. (том№2, а.с.1-3).

Просив:

-визнати рішення приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Міністерства юстиції України Ярошевського Д.А. у вигляді постанови від 10.01.2019 р. про арешт коштів боржника неправомірним;

-зобов`язати приватного виконавця Ярошевського Д.А. прийняти постанову про зняття арешту з коштів боржника, накладеного в рамках виконавчого провадження № 57946399;

-зобов`язати приватного виконавця Ярошевського Д.А. (чи іншу особу, яка буде виконувати виконавчий лист №299/2443/17), утриматися від прийняття постанов про арешт майна (коштів) боржника, обмеження останнього у праві виїзду за кордон, обмеження його інших прав.

На обґрунтування указав, що на виконанні у приватного виконавця Ярошевського Д.А. знаходиться виконавчий лист №299/2443/17, виданий 31.08.2018 р. на примусове виконання рішення суду про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором №640/309-К309 від 14.04.2008 р. у розмірі 98 300,66 доларів США та стягнення 19 084,04 грн. у відшкодування судового збору з кожного.

Боржник не згоден із постановою про арешт коштів боржника від 10.01.2019 р., оскільки вважає, що така винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: у резолютивній частині постанови не міститься пункту щодо направлення копії постанови боржнику, накладення арешту на грошові кошти боржника призведе до того, що останній не буде мати змоги виконувати свої зобов`язання як фізична особа-підприємець, приватний виконавець у постанові наклав арешт на кошти боржника у валюті євро, хоча судовим рішення стягнуто заборгованість у доларах США.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 18 квітня 2019 р. у задоволенні скарги відмовлено.

ОСОБА_1 просить задовольнити вимоги скарги. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

-боржник не отримував документів виконавчого провадження, що свідчить про нехтування приватним виконавцем своїх обов`язків, передбаченими законом;

-боржнику не було надано можливості фактичного виконання судового рішення;

-оскаржувана постанова прийнята приватним виконавцем із порушенням строків, передбачених законом;

-наклавши арешт на кошти боржника, приватним виконавцем допущено порушення господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Суд констатував, що дії приватного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» і такі вчиненні у межах його повноважень, відтак і підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з положеннями ст. 367 ч.1 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність установленим обставинам, що мають значення для справи, належнооціненим доказам, нормам процесуального та матеріального права.

Так, судом першої інстанції установлено, що рішенням Виноградівського районного суду від 10.11.2017 р. у справі №299/2443/17 вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №640/309-К309 від 14.04.2008 р. у розмірі 98 300,66 доларів США та судові витрати по сплаті судового збору - з кожного по 19 084,04 грн.

На підставі виконавчого листа, виданого 31.08.2018 р. на виконання рішення Виноградівського районного суду від 10.11.2017 р., приватним виконавцем 19.12.2018 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57946399.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем 10.01.2019 р. винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме: накладено арешт на всі розрахункові рахунки у всіх видах валюти, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт котів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, що становить 108130,72 євро. Указана постанова була надіслана до відома сторонам виконавчого провадження та до виконання до фінансових установ, про що зазначено у п.2 резолютивної частини постанови, простою кореспонденцією.

24.01.2019 р. приватним виконавцем відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про виправлення у процесуальних документах граматичних чи арифметичних помилок, а саме: виправлено помилку, допущену в постанові про арешт коштів боржника від 10.01.2019 р. у абзаці 2 п.1 резолютивної частини постанови, а саме: змінено назву валюти з євро на правильне - доларів США. Ця постанова була надіслана до відома сторонам виконавчого провадження та до виконання фінансовим установам.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У силу вимог п.6 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Предметом скарги ОСОБА_1 є правомірність дій приватного виконавця під час винесення постанови про арешт коштів боржника.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною 3 ст. 56 Закону передбачено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Під час учинення дій щодо арешту коштів боржника приватним виконавцем було встановлено, що боржником рішення не виконано, в зв`язку з чим і було винесено відповідну постанову.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі доводить, що приватний виконавець не мав законних підстав для арешту коштів боржника, однак такий довід не заслуговує на увагу, оскільки факт невиконання судового рішення не заперечується сторонами, в тому числі боржником. У зв`язку з цим приватний виконавець відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» наділений повноваженнями, які спрямовані на примусове виконання судового рішення, в тому числі щодо накладення арешту на кошти на рахунках боржника у банківських та фінансових установах.

Посилання ОСОБА_3 на те, що наклавши арешт на кошти боржника, приватним виконавцем допущено порушення його господарської діяльності як фізичної особи-підприємця, не має ніякого значення у контексті спірних правовідносин, а твердження скаржника про те, що приватний виконавець не надав боржнику можливості фактичного виконання судового рішення не заслуговує на увагу як безпідставне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.

Провадження із виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі.

Основним завданням реалізації права на справедливий суд після ухвалення судового рішення є його виконання у добровільному чи примусовому порядку.

Із огляду на матеріали справи можна дійти висновку, що приватний виконавець, виносячи постанову про арешт коштів боржника, діяв у спосіб та відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» і його діями не порушено права та законні інтереси боржника.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і на їх правильність не впливають.

За наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Ухвалу Виноградівського районного суду від 18 квітня 2019 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 30 вересня 2019 р.

Судді: