Єдиний унікальний номер судової справи 2-1925/11
Номер провадження 22-ц/812/851/19
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

06 травня 2019 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі боржника ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ухвалу, яка постановлена Корабельним районним судом міста Миколаєва 25 травня 2018 року, під головуванням судді Селіщевої Л.І. в приміщені цього ж суду, за заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред'явлення його до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), в порядку цивільного судочинства, звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення його до виконання.

В своїй заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що 21 листопада 2012 року Корабельним районним судом міста Миколаєва видано виконавчий документ №2/1414/351/2012 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 8 855.23 доларів США, що еквівалентно 70 576 грн. 18 коп.

При підготовці вказаного виконавчого документу для направлення до органів державної виконавчої служби виконавчий лист було втрачено. Пошуки не призвели до позитивного результату.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просив видати дублікат зазначеного виконавчого листа та поновити пропущений строк на його пред'явлення для примусового виконання.

Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 25 травня 2018 року заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Видано дублікат виконавчого документу від 21 грудня 2012 року, виданого Корабельним районним судом міста Миколаєва за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та поновлено банку строк для його пред'явлення до виконання.

На вказану ухвалу ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та прийняти нове судове рішення, яким у задоволені заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Дослідивши докази у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що існують передбачені законом підстави для видачі дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду з огляду на таке.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною першою ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналогічні положення містить ст.14 ЦПК України, яка діяла на час ухвалення судового рішення.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Процесуальні питання, які вирішуються судом у зв'язку з виконанням судових рішень у цивільних справах врегульовані у Розділі VI ЦПК України.

Положеннями п.17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа поставляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Тобто, підставами для видачі дубліката виконавчого листа є, насамперед, доведеність втрати оригіналу виконавчого листа.

При цьому дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25 вересня 2015 року за №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Отже, з системно-логічного аналізу вищевикладеного слідує, що видача дубліката виконавчого листа не є обов'язком суду. Під час вирішення такого питання суд має визначити стан виконання судового рішення, тобто встановити, чи воно вже виконано, або що строк для пред'явлення виконавчого листа не закінчився, крім того, суд має перевірити підстави, покладені в обґрунтування заяви про видачу дубліката виконавчого листа, зокрема, обставини, які підтверджують факти втрати виконавчого листа.

Оскільки метою отримання дубліката виконавчого листа є забезпечення виконання, що є можливим лише в межах встановлених законом строків пред'явлення виконавчих документів, нормами ЦПК України не заборонено подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа разом із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення його до виконання.

Згідно з ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Положеннями ст.23 цього ж Закону України передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховуються. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю повного або частково виконання рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

За правилами ч.1 ст.433 ЦПК України підставою для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Так, із матеріалів даної цивільної справи убачається, що рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 17 липня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2012 року, задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ ПриватБанк» заборгованість за кредитом в сумі 8 855.23 доларів США, що еквівалентно 70 576 грн. 18 коп., а також судові витрати у розмірі 705 грн. 76 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. (а.с.81,97).

Після набрання вказаним рішенням законної сили 21 листопада 2012 року Корабельним районним судом міста Миколаєва видано виконавчий документ №2/1414/351/2012 (а.с.106-107).

Постановою старшого державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 12 грудня 2012 року відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим документом №2/1414/351/2012 (а.с.110).

Листом №783 від 17 січня 2018 року Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що в результаті перевірки даних Єдиного державного реєстру автоматизованих систем виконавчих проваджень станом на 16 січня 2018 року виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 70 576 грн. 18 коп. на виконанні у відділі не перебуває. Також зазначено, що 26 березня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби) та направлено виконавчий лист за належністю до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.132).

Згідно листа за №14211 від 04 квітня 2018 року Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, перевіркою Єдиного державного реєстру автоматизованих систем виконавчих проваджень станом на 04 квітня 2018 року у відділі на виконанні відсутнє відкрите виконавче провадження по виконавчому листу №2/1414/351/2012, виданому Корабельним районним судом міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 70 576 грн. 18 коп. (а.с.131).

Між тим, доказів направлення на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» постанови про закінчення виконавчого провадження Корабельним відділом державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області матеріали справи не містять.

До того ж, п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення зазначеної постанови) передбачено закінчення виконавчого провадження в зв'язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС. Проте, з наявних в матеріалах справи доказів, не вбачається, що такі дії державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області були вчинені та відсутні відомості щодо направлення виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_3 до іншого відділу державної виконавчої служби та отримання останнім виконавчого документу.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що матеріалами справи доведено факт втрати виконавчого листа, виданого стосовно боржника ОСОБА_3, а тому дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для видачі його дубліката за заявою стягувача.

При цьому строк пред'явлення виконавчого документу до виконання стягувачем пропущено з поважних причин, оскільки про постанову державного виконавця від 26 березня 2015 року та втрату виконавчого документу фактично банк дізнався 04 квітня 2018 року.

За такого, доводи апеляційної скарги про відсутність доказів втрати заявником виконавчого документа стосовно боржника ОСОБА_3 та відсутність підстав для поновлення строку для його пред'явлення до виконання є необґрунтованими.

Оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення його до виконання з додержанням вимог закону, то в силу ст.375 ЦПК України відсутні підстави для скасування ухвали.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Корабельного районного суду міста Миколаєва від 25 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко

Повний текст судового рішення

складено 07 травня 2019 року