ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5306/19 Справа № 200/1312/19 Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2019 року

по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих в межах цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2009 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2019 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих в межах цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу за кредитним договором відмовлено.

Заходи забезпечення позову, вжитті ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року в цивільній справі №2-1257/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу за кредитним договором - скасовано.

Арешт з ѕ частин квартири АДРЕСА_1 (Дніпропетровську) знято.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2019 року в частині скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року у цивільній справі №2-1257/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу за кредитним договором та зняття арешту з 3/4 частин квартири АДРЕСА_1 ). В іншій частині ухвалу залишити без змін.

У відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ДНІПРОФІНАНСГРУП на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2019 року просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2019 року залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2010 року (під головуванням судді Максименка О.І.) по справі було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 3/4 частина квартири АДРЕСА_1 , що належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 75 т.1).

24 січня 2019 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у зв`язку з тим, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви товариство зазначає, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно останній дізнався про обтяження належного йому майна на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року. А тому, існування обтяження обмежує права власника, які захищені державою як на рівні національного законодавства, так і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Однак, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відсутнє право на звернення до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, оскільки ТОВ Фінансова компанія Дніпрофінансгруп не є правонаступником стягувача ПАТ ПроКредит Банк, договір купівлі-продажу майнових прав №766/К укладався ТОВ Фінансова компанія Дніпрофінансгруп з ПАТ ДельтаБанк, а не ПАТ проКредит Банк та предметом цього договору не було відступлення права вимоги за кредитним договором №12.13007 від 22.10.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ ПроКредит Банк.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.12.2010 року позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу за кредитним договором - задоволено.

Вказане рішення суду набрало законної сили 27.08.2011 року та 30.09.2011 року представником ПАТ «ПроКредит Банк» було отримано виконавчі листи у справі.

Ухвалою Бабушкінського районнного суду м.Дніпропетровська від 27.05.2014 року виконавчі листи були відкликані.

Відповідно до матеріалів цивільної справи, повторно виконавчі листи не видавались, строк їх пред`явлення до виконання не поновлювався.

Відповідно до відкритих даних Єдиного реєстру боржників, на примусовому виконанні рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2010 року у відношенні боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не перебуває.

Частиною 7 ст.158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У пункті 10 процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову; нормативно-правовий акт № 9 від 22.12.2006 року постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

З урахуванням зазначеного, заходи забезпечення позову, що були вжитті з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань відповідачами та вжиті заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер.

Одночасно з цим, судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_1 обтяжена іпотекою раніше (25.06.2007 року), ніж Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська вжито заходи забезпечення позову (04.11.2010 року), ПАТ «ПроКредит Банк" не є іпотекодержателем та на момент постановлення судом ухвали від 04.11.2010 року про забезпечення позову у матеріалах справи були відсутні відомості про іпотеку.

А тому, скасовуючи заходи забезпечення позову прийнятих ухвалою суду (під головуванням судді Максименко О.І.) від 04.11.2010 року, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер, та з моменту відкликання виконавчих листів 27.05.2014 року, стягувач ПАТ «ПроКредит Банк» до суду з заявами про видачу виконавчих листів та поновлення строку їх пред`явлення до виконання не звертався, та такий строк сплив.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він зацікавлений у тому, щоб захід забезпечення позову не був скасований, тому що ТОВ Фінансова компанія Дніпрофінансгруп незаконно заволоділа його квартирою і примусово, без участі виконавчої служби, виселила його сім`ю з квартири, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною 7 ст.158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Зважаючи на той факт, що забезпечення позову було здійснено 04.11.2010 року на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська по цивільній справі №2-1257/10, та з моменту відкликання виконавчих листів 27.05.2014 року, стягувач ПАТ «ПроКредит Банк» до суду з заявами про видачу виконавчих листів та поновлення строку їх пред`явлення до виконання не звертався, тому існують всі підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Постановою № 10 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову без повідомлення та участі учасників справи, є безпідставними, оскільки положення ст.158 ЦПК України не містить вказівки щодо його розгляду за обов`язкової участі учасників справи.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича