набрала чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/630/19
09 липня 2019 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді - Березнікова О.В.,
за участю секретаря судових засідань - Собчук М.В.,
представника позивача - адвоката Кушнеренко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача: Кушнеренко Т.В. , до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Представник позивача звернулась з вказаним позовом посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Його право власності на вищезазначений житловий будинок підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.02.2019 року. Відповідачі з 2000 року і по теперішній час не проживає у вказаному будинку.
Позивач в судове засідання не з`явився, його інтереси представляла адвокат Кушнеренко Т.В., яка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.
Відповідачі в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.
Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.02.2019 року №154876907, ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту фактичного проживання у вказаному житловому будинку виданого А.Нова селищною радою, сини позивача ОСОБА_1 , відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстровані але фактично з 2000 року не проживають в житловому будинку АДРЕСА_1 .
За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є синами позивача не проживають у вказаному будинку з 2000 року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,89,263,280-281 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.
Заочне рішення може бути переглянуте Чаплинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.В. Березніков