У Х В А Л А

Справа № 126/3578/18

Провадження № 2/126/392/2019

"06" травня 2019 р. м.Бершадь

Суддя Бершадського районного суду Вінницької області Хмель Р. В.

розглянувши позовну заяву Адміністрації Державної прикордонної служби україни за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача витрати пов'язані з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького у розмірі 72353,64 грн. та суму сплачену за судовий збір.

Дослідивши зміст позову суд встановив наступне.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Водночас відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 ч. 1ст. 4 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

За змістом статті 25 Закону N 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міноборони та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, був звільнений з військової служби у відповідності до п. "ж" ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов'язок та військову службу" - у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, чим своїми діями заподіяв шкоду державі на суму 72353,64.

За таких обставин спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб'єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов'язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Саме така правова позиція висловлена в постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі N 804/285/16 (провадження N 11-669апп18).

З матеріалів справи слідує, що зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він виник у зв'язку з проходженням ОСОБА_1 публічної служби, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ст. 186 ЦПК України суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою Адміністрації Державної прикордонної служби україни за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Бершадський районний суд Вінницької області.

Суддя Р. В. Хмель