Справа № 466/9224/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Єзерського Р. Б.

при секретарях Ваврин М. М., Бандуровському Т. Я.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

перекладача Мурзо Т. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

19 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати спільним майном подружжя: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 98,8 кв. м, зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим № 195 від 13.12.2007, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нестерівською Н. П., транспортний засіб Renault Trafik, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 23.08.2013; припинити право власності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 98,8 кв. м; визначити за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 2/3 частини у праві приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 98,8 кв. м; визначити за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 1/3 частини у праві приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 98,8 кв. м; припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із виплатою йому відповідної грошової компенсації в розмірі вартості даної частки; визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 98,8 кв. м; визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) право власності на 2/3 частини транспортного засобу Renault Trafik, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ; визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) право власності на 1/3 частини транспортного засобу Renault Trafik, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 01 червня 2002 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Львова, про що зроблено актовий запис № 151 та підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 01 червня 2002 року.

Під час шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 липня 2018 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Під час перебування у шлюбі сторонами було набуте майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 98,8 кв. м, зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим № 195 від 13.12.2007, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нестерівською Н. П., транспортний засіб Renault Trafik, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 23.08.2013.

За весь період спільного проживання відповідач ОСОБА_3 ніде не працював та не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї. Кошти, за які було придбано спірне майно, були зароблені позивачем, оскільки з 2005 року вона працювала в Ізраїлі, про що свідчать відмітки у закордонному паспорті.

Оскільки спірний об`єкт нерухомого майна житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є неподільним та був придбаний і відремонтований за кошти позивача ОСОБА_1 , отримані внаслідок її роботи за кордоном, тому вона просить відступити від рівності часток та визнати за нею право власності на 2/3 частини спірного майна. Окрім цього, спільне користування сторонами даним об`єктом нерухомого майна є неможливим з огляду на те, що відповідач неодноразово вчиняв психологічне насильство в сім`ї відносно позивача, свідком чого ставала їх малолітня донька, та таким, що суперечитиме інтересам малолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Припинення права на частку у спірному майні з виплатою її вартості не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача ОСОБА_3 . Враховуючи викладене, змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Брона М. В. підтримали позовну заяву в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні, які викладені у ній та просили задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 надав суду письмовий відзив на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та їх повністю заперечує, оскільки спірний будинок є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та його, ОСОБА_3 . У відзиві на позов ОСОБА_3 вказує про те, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі із позивачем, його бабуся ОСОБА_6 , передала йому житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом оформлення договору купівлі-продажу. На підставі п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відтак, відповідач вважає, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є його особистою власністю, оскільки позивач жодних коштів у його придбання не вкладала, як і не здійснювала жодних покращень.

Окрім цього, не є спільним сумісним майном подружжя, набутим за час шлюбу і автомобіль марки Renault Trafik, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки придбаний за кошти, отримані від продажу іншого автомобіля.

У відзиві на позов, відповідач ОСОБА_3 також вказує на те, що брав активну участь у вихованні дитини, дбав в утриманні спільного майна в належному стані, а тому твердження позивача ОСОБА_1 про те, що він приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї не відповідає дійсності та спростовується фактом наявності спільного майна в натурі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 дав пояснення, аналогічні, які викладені ним у відзиві на позов, просив у позові відмовити за безпідставністю позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Бабій І. М. підтримала пояснення, надані її довірителем ОСОБА_3 та просила відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 01 червня 2002 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Львова, про що зроблено актовий запис № 151 та підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 01 червня 2002 року (а. с. 6).

Під час шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про що зроблено актовий запис № 877 від 22.09.2009 (а. с. 7).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 липня 2018 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було розірвано (а. с. 77).

Під час перебування у шлюбі сторонами було набуте майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 98,8 кв. м, зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим № 195 від 13.12.2007, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нестерівською Н. П., транспортний засіб Renault Trafik, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04.06.2018, згідно якої будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий № 195 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нестерівською Н. П. 13.12.2007 (а. с. 8).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , автомобіль марки Renault Trafik, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 23.08.2013 (а. с. 9)

Під час перебування сторін у шлюбі, 13.12.2007 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за реєстровим № 195 від 13.12.2007, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нестерівською Н. П. (а. с. 10-11).

Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17369934 від 15.01.2008 будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_8 ) належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а. с.12).

Згідно копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та виготовленого станом на 10.12.2007, спірний житловий будинок загальною площею 98,8 кв. м., житловою площею 60,3 кв. м., складається з чотирьох кімнат, кухні, ванної, двох коридорів, підвалу, а також господарських будівель та споруд: підвал «Пд», сходи «Сх», веранда «літ. А-1», сарай «літ. Б., В, Г», погріб «Пг», колодязь «літ. К», огорожа «№ 1, 2», ворота «№ 3» (а. с. 14-18).

Вказані обставини, сторонами не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно звіту про оцінку майна, складеного експертом оцінювачем ФОП ОСОБА_7 11.06.2018, вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки Renault Trafik, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 складає 287500 (двісті вісімдесят сім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. (а. с. 19-22).

Згідно звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Хмельницький сервіс експерт» 03.12.2018, вбачається, що ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 складає 2470000 (два мільйони чотириста сімдесят тисяч) гривень 00 коп. (а. с. 33-58).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 57 від 10.01.2019, виданої ЛКП «Балатон-409» у будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 осіб: відповідач ОСОБА_3 та донька ОСОБА_5 (а. с. 110).

Головний центр обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної Служби України, у відповідь на запит суду, надіслав витяг з інформацією щодо перетинання державного кордону України у період з 02.04.2014 по 22.07.2018 позивачем ОСОБА_1 (а. с. 116).

Судом під час розгляду справи задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Брони М. В. про виклик та допит свідків.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є знайомою сім`ї Хожемпи з 2004 року вказала, що після народження дитини у сім`ї Хожемпи, позивач ОСОБА_1 поїхала в Ізраїль заробляти кошти. Про те, як набуто житловий будинок у власність їй нічого невідомо, невідомо і те, за чиї кошти проводили ремонт у будинку.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила, що позивач ОСОБА_1 є сестрою її чоловіка. Їй відомо, що позивач їздила на заробітки в Ізраїль, а відповідач ОСОБА_3 займався виробництвом взуття. Право власності на будинок було оформлено на підставі договору купівлі-продажу. Ремонт у будинку проводив відповідач за кошти позивача та автомобіль марки Renault Trafik було придбано за кошти позивача. Про те, яким чином і як передавала кошти позивач відповідачу на придбання будинку їй нічого невідомо.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який є братом позивача, вказав, що його сестра працювала в Ізраїлі з 2004 року та забезпечувала сім`ю. Ремонтні роботи у будинку проводились за кошти сестри, які вона передавала відповідачу. Про те, як набуто право власності на будинок йому нічого не відомо.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який є двоюрідним братом позивача, повідомив про те, що його сестра працювала в Ізраїлі з 2004 року кожні 3 місяці. За чиї кошти було придбано автомобіль йому нічого не відомо, як і не відомо чи передавались кошти за договором купівлі-продажу будинку. Ремонтні роботи у будинку проводились за кошти позивача, але він не бачив, яким чином грошові кошти позивач передавала відповідачу.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який є троюрідним братом відповідача вказав, що протягом шлюбу сторін відповідач займався підприємницькою діяльністю, виготовляючи взуття, а позивач їздила на роботу в Ізраїль. Донька сторін проживала з батьком. Власником будинку була бабця відповідача, а яким чином відповідач став власником будинку йому не відомо. Ремонтні роботи у будинку проводив відповідач разом з майстрами. Проте, основну частину коштів у сімейний бюджет вносила позивач.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який є троюрідним братом відповідача і сусідом, повідомив, що позивач їздила на роботу в Ізраїль, а відповідач був підприємцем і виготовляв взуття. Доньку доглядав відповідач на час відсутності матері. Власником будинку була бабця відповідача, але чи передавались кошти за договором купівлі-продажу будинку йому не відомо. Ремонтні роботи у будинку проводив відповідач.

Свідок ОСОБА_14 , який є сусідом і другом відповідача, будучи допитаним у судовому засіданні вказав, що знає сім`ю Хожемпів з 2004 року, оскільки він орендує в них приміщення та сплачує орендну плату. Зі слів позивача, вона їздила на роботу в Ізраїль, а відповідач займався виробництвом взуття. Донька проживала з батьком. Ремонтні роботи у будинку проводив відповідач.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ), яка є громадянкою Ізраїлю вказала, що вона знайома з позивачем з 2005 року. Позивач працювала у неї по 2-3 місяці щорічно, прибираючи її житло. Інколи позивач в Ізраїль приїжджала працювати з донькою, інколи з відповідачем.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , яка є громадянкою Ізраїлю повідомила суду, що вона знає позивача з 2008 року. Позивач працювала у неї, прибираючи житло. Інколи позивач в Ізраїль приїжджала з донькою, інколи з відповідачем, який працював разом з позивачем та їй допомагав.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що основними засадами (принципами) цивільного законодавства, зокрема є: верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Нормою ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст. 163 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Нормами ч. ч. 1, 2 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У відповідності до абзацу 1 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Зі змісту п. п. 23, 24 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Також п. 30 цієї ж Постанови, передбачено рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

Таким чином, враховуючи, що спірне майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 98,8 кв. м, зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим № 195 від 13.12.2007, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нестерівською Н. П., транспортний засіб Renault Trafik, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 23.08.2013 набуте сторонами за час шлюбу, доказів про набуття права власності на спірне майно за особисті кошти одного з подружжя суду не надано, то таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Окрім цього, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя позивачем чи відповідачем не надано, а тому суд дійшов висновку про поділ спірного майна між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні та визнання за позивачем і відповідачем права власності на 1/2 частку житлового будинку та на 1/2 частку транспортного засобу, безпідставність позовних вимог в частині припинення права власності відповідача на частку житлового будинку із виплатою йому відповідної грошової компенсації в розмірі вартості частки, та в частині визнання за позивачем права власності на житловий будинок.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, ст. 60, ч. 1 ст. 61, ч. 1 ст. 69, ч. ч. 1, 2 ст. 70, ст.71, с. 163 СК України, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 76, 77, 81, ч. 1 ст. 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Визнати спільним майном подружжя: будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 98,8 кв. м, зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим № 195 від 13.12.2007, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нестерівською Н. П.

Визнати спільним майном подружжя: транспортний засіб Renault Trafik, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Припинити право власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 98,8 кв. м.

Визначити за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 (яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 98,8 кв. м.

Визначити за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 (який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 98,8 кв. м.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 право власності на 1/2 частини транспортного засобу Renault Trafik, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право власності на 1/2 частини транспортного засобу Renault Trafik, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 сплачену суму судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1423 (однієї тисячі чотириста двадцять три) грн. 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 в дохід держави суму недоплаченого судового збору по справі в розмірі 2100,17 (дві тисячі сто) грн. 17 коп.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2019 року.

Суддя Р. Б. Єзерський