Справа № 450/820/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/556/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.,

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.,

секретаря: Куцика І.Б.

з участю: представника ТзОВ «Фінансова компанія «Траст

Фінанс» - Лавріва В.П., представника ОСОБА_4 -

Давидова О . А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» звернулося до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Пустомитівського районного округу Віблого Любомира Зіновійовича, третя особа Пустомитівський районний виробничий відділ Центру державного земельного кадастру, відділ Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області, з позовними вимогами, які позивачем неодноразово уточнювались, та просив визнати предметом іпотеки ПАТ «ВіЕс Банк» за іпотечним договором від 08.08.2008 року за реєстровим №5780 нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 255,6 м кв., житловою площею 117,6 м кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 ; встановити факт нікчемності договору купівлі-продажу житлового будинку від 18 лютого 2013 року за реєстровим №130, за яким ОСОБА_5 набув у власність житловий будинок АДРЕСА_2 117,6 м кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме: скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Данилюк О.О. №436115 від 18.02.2013 року про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на житловий будинок НОМЕР_2 площею 255,6 АДРЕСА_3 площею 117,6 м кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 ; встановити факт нікчемності договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 лютого 2013 року за реєстровим №126, за яким ОСОБА_5 набув у власність земельну ділянку площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в селі Малечковичі Пустомитівського АДРЕСА_1 та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме: скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Данилюк О.О. №429206 від 18.02.2013 року про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 ; встановити факт нікчемності договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 27 травня 2013 року за реєстровим №604, за яким ОСОБА_4 набув у власність житловий будинок АДРЕСА_2 площею 117,6 м кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме: скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса - Віблого Л.З. №2602907 від 27.05.2013 року про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на житловий будинок НОМЕР_2 117,6 м кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ; встановити факт нікчемності договору іпотеки житлового будинку та земельної ділянки НОМЕР_3 .128501.002 від 27 травня 2013 року за реєстровим №607, за яким ОСОБА_4 передано в іпотеку ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 255,6 м.кв., житловою площею 117,6 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та ділянку площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме: скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Віблого Л.З. №2620534 від 27.05.2013 року про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно іпотеки житлового будинку АДРЕСА_4 що АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 ; скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса - Віблого Л.З. №2619794 від 27.05.2013 року про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження (заборони на нерухоме майно) житлового будинку АДРЕСА_1 117,6 м . кв., що знаходиться за АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 ; встановити факт нікчемності договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 липня 2013 року за реєстровим №1105, за яким ОСОБА_6 набув у власність земельну ділянку площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_6 , що розташована в АДРЕСА_1 та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме: скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса - Данилюк О.О. №3575418 про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_4 , що розташована в селі АДРЕСА_1 області за ОСОБА_8

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_9 умов кредитного договору, укладеного між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», було укладено іпотечний договір, за яким предметами іпотеки є незавершений будівництвом житловий будинок та земельна ділянка для його обслуговування. В 2016 році з Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ПАТ «ВіЕс Банк» стало відомо, що житловий будинок будівництвом закінчений, зданий в експлуатацію, і іпотекодавцем - майновим поручителем ОСОБА_3 предмети іпотеки відчужені. Крім цього, ПАТ «ВіЕсБанк» з технічної документації щодо розподілу земельної ділянки за кадастровим № НОМЕР_1 , яка перебуває в іпотеці ПАТ «ВіЕс Банк», стало відомо, що іпотечна земельна ділянка розподілена на дві земельні ділянки, площею по 0,0506 га. 27.02.2017 року банк отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якої стало відомо, що земельна ділянка площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_4 , що знаходиться в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстровим номером 1105 від 02 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Данилюк О.О. Оскільки відчуження предметів іпотеки відбулося без згоди іпотекодержателя, яким є ПАТ «ВіЕс Банк», а тому договори купівлі-продажу є нікчемними відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку». Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, а відтак підлягає скасуванню рішення державного реєстратора про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на нерухоме майно, а саме, житловий будинок та земельні ділянки, та реєстрацію його обтяження (заборони на нерухоме майно).

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ «ВіЕс Банк», вважає таке незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без встановлення фактичних обставин справи. Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площею 255,6 м.кв., житловою площею 117,6м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - це різні об`єкти нерухомого майна, а відтак відмова у задоволенні позовної вимоги банку про визнання закінченого будівництвом житлового будинку предметом іпотеки, є необгрунтованим. Оскільки ПАТ «ВіЕс Банк», як іпотеко держатель, не надавав згоди на відчуження житлового будинку та земельної ділянки, які є предметом іпотеки, а ОСОБА_3 їх відчужила без згоди ПАТ «ВіЕс Банк», то договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки є нікчемними відповідно до положень ч.3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку». Апелянт вважає, що подальше відчуження іпотечного майна та реєстрація права власності на підставі цих договорів, реєстрація обтяження на житловий будинок та земельні ділянки, суперечить чинному законодавству. Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 червня 2017 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ТзОВ «ФК «Траст Фінанс», яке є правонаступником ПАТ «ВіЕс Банк», ОСОБА_10 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_14 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 1,2 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 07.08.2008 року між ОСОБА_9 та ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», було укладено кредитний договір № KF 51397, за умовами якого ПАТ «ВіЕс Банк» надав позичальнику, ОСОБА_9 , кредит в розмірі 300000 доларів США строком на 20 років, з відсотковою ставкою 12,5 % річних.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_9 зобовязань за кредитним договором, 08.08.2008 року, між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», як іпотекодержателем, з однієї сторони, та ОСОБА_3 , як іпотекодавцем - майновим поручителем, та ОСОБА_9 , як боржником, було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я., пункт 1.2 якого передбачає, що іпотекодавець - майновий поручитель, ОСОБА_3 , передала в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: обєкт незавершеного будівництва - житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , процент готовності 83% та земельну ділянку, площею 0,1012 га, що розташована в АДРЕСА_1 , на якій розташований вказаний вище об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за кадастровим номером НОМЕР_1 .

В п. 1.3 цього договору зазначено, що предмети іпотеки належить іпотекодавцю - майновому поручителю, ОСОБА_3 , право власності іпотекодавця - майнового поручителя на об`єкт незавершеного будівництва зареєстровано ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 16139779 ( витяг № 19709477 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.07.2008 року), земельна ділянка - на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Управлінням земельних ресурсів у Пустомитівському районі Львівської області 24.07.2008 року серії НОМЕР_5 .

Відповідно до п.1.5 іпотечного договору предмет іпотеки за цим договором оцінюється сторонами у 1 830 100.00 грн., вартість об`єкта незавершеного будівництва становить 1 448 429.00 грн., земельної ділянки - 381671.00 грн.

Відомості щодо обтяження за іпотечним договором від 08.08.2008 року було внесено до Державного реєстру іпотек та накладено заборону відчуження нерухомого майна, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

За вищенаведеного, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до ч.5 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» ( в редакції від 12.05.2006 року, що діяла станом на день укладення договору іпотеки від 08.08.2008 року) предметом іпотеки були:

-об`єкт незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка, площею 0,1012 га, що розташована в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: будівництво та ообслуговування житлового будинку та господарських будівель за кадастровим номером НОМЕР_1 .

Зі змісту позовних вимог ПАТ «ВіЕс Банк» вбачається, що одними із таких є: визнання предметом іпотеки ПАТ «ВіЕс Банк» за іпотечним договором від 08.08.2008 року за реєстровим №5780 нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 255,6 м кв., житловою площею 117,6 м кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_4 , що розташована в селі АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов висновку про те, що зазначені позовні вимоги ПАТ «ВіЕс Банк» не підлягали до задоволення з огляду на наступне.

Пункт 3.8 Іпотечного договору, укладеного 08.08.2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», як іпотекодержателем, з однієї сторони, та ОСОБА_12 , як іпотекодавцем - майновим поручителем, та ОСОБА_9 , як боржником, передбачає, якщо до предмету іпотеки входить незавершене будівництво (об`єкти незавершеного будівництва, нерухоме майно в процесі реконструкції), іпотекодавець - майновий поручитель зобов`язаний: проводити будівництво тільки з дотриманням вимог чинного законодавства України та цього договору, отримувати всі необхідні дозволи, рішення та будь - які інші документи, необхідні для будівництва предмету іпотеки, його завершення та введення в експлуатацію. В разі отримання таких документів, іпотекодавець - майновий поручитель зобов`язаний надавати завірені копії таких документів іпотекодержателю протягом семи банківських днів, з дня отримання таких документів; протягом тридцяти календарних днів з дня прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта нерухомого майна, укласти, підписати відповідний договір про внесення змін до цього Договору або укласти та підписати іпотечний договір, за яким предметом іпотеки буде виступати завершений будівництвом об`єкт нерухомого майна; надати іпотекодержателю будь - які інші документи протягом 3 банківських днів з дня отримання відповідної письмової вимоги.

Пункт 3.9 вищезгаданого іпотечного договору передбачає право іпотекодержателя на зберігання правовстановлюючих документів на іпотечне майно. Порушення іпотекодаавцем - майновим поручителем термінів передачі іпотекодержателю оригіналів документів на зберігання іпотекодержателю, або використання документів для цілей, на які іпотекодержатель не надавав свою згоду, вважається порушенням умов цього договору та є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зі змісту вищезгаданих умов іпотечного договору, які є обов`язковими до виконання сторонами цього договору, вбачається, що іпотекодавець - майновий поручитель, протягом тридцяти календарних днів з дня прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта нерухомого майна, повинен укласти, підписати відповідний договір про внесення змін до цього Договору або укласти та підписати іпотечний договір, за яким предметом іпотеки буде виступати завершений будівництвом об`єкт нерухомого майна, що є підставою для перереєстрації заборони відчуження предмета іпотеки. Крім цього, внесеними змінами до іпотечного договору, а також укладеним та підписаним іпотечним договором, за яким предметом іпотеки буде виступати завершений будівництвом об`єкт нерухомого майна, можуть бути передбачені і інші умови за згодою сторін, а саме, зміни в процесі будівництва характеристик нерухомості, площі, планування приміщень, зміна вартості предмета іпотеки.

Матеріалами справи підтверджується, що після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 , сторони іпотечного договору не внесли змін до іпотечного договору, не уклали та не підписали іпотечний договір, за умовами якого предметом іпотеки виступатиме завершений будівництвом об`єкт нерухомого майна, ПАТ «ВіЕС Банк» не було зареєстровано обтяження завершеного будівництвом житлового будинку та земельних ділянок.

Матеріали цивільної справи також не містять належних доказів на підтвердження направлення іпотекодержателем ПАТ «ВіЕс Банк» іпотекодавцю - майновому поручителю, ОСОБА_3 , письмової вимоги із зазначенням терміну надання документів про надання іпотекодержателю правовстановлюючих документів на вже завершений будівництвом житловий будинок, акт введення його в експлуатацію.

Пункт 3.1 іпотечного договору від 08.08.2008 року серед інших прав іпотекодержателя, передбачає, що іпотекодержатель має право вживати необхідні заходи щодо реєстрації обтяження предмета іпотеки в Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а при необхідності вживати необхідні заходи щодо внесення змін у відомості в таких реєстрах.

Цей же пункт іпотечного договору передбачає право іпотекодержателя вимагати від іпотекодавця - майнового поручителя та/або боржника достроковго виконання основного зобов`язання, у випадку, якщо іпотекоддавець - майновий поручитель без письмової згоди іпотекодержателя відчужив предмет іпотеки або порушив умови цього договору, а також має право вимагати від іпотекодавця - майнового поручителя виконання своїх обов`язків згідно цього договору та чинного законодавства України.

Разом з тим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання ПАТ «ВіЕс Банк» вищезазначених умов іпотечного договору.

Вимога до іпотекодавця - майнового поручителя ОСОБА_3 іпотекодержателем, ПАТ «ВіЕс Банк» взагалі не направлялася, акти обстеження іпотечного майна, а саме, стану готовності незавершеного будівництвом житлового будинку, складені за результатами обстеження іпотечного майна, яке відповідно до умов іпотечного договору мало б проводитись іпотекодержателем, до матеріалів справи позивачем не долучалися, що свідчить про те, що така умова договору ПАТ «ВіЕс Банк» не дотримана.

Враховуючи встановлені у справі обставини, з урахуванням розумності, справедливості та добросовісності виконання сторонами своїх зобов`язань, колегія суддів вважає, що ПАТ «ВіЕс Банк» не було вчинено дій щодо виконання умов іпотечного договору, реєстрації обтяження іпотекою завершеного будівництвом житлового будинку, також сторони іпотечного договору не внесли змін в договір іпотеки від 08.08.2008 року, не уклали та не підписали іпотечний договір, за умовами якого предметом іпотеки виступатиме завершений будівництвом об`єкт нерухомого майна, із зазначенням адреси житлового будинку, його характеристики, вартості завершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 , що є обов`язковою умовою договору, оскільки сторонами проведено оцінку нерухомого майна незавершеного будівництвом житлового будинку, переданого в іпотеку, що підтверджується п.1.5 іпотечного договору від 08.08.2008 року.

Ціна предмету іпотеки повинна бути врахована при зверненні стягнення на предмет іпотеки, оскільки як ствердив представник ТзОВ «ФК «Траст Фінанс», яке є правонаступником ПАТ «ВіЕс Банк», що в провадженні суду перебуває спір про звернення стягнення на предмети іпотеки на підставі іпотечного договору від 08.08.2008 року.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент укладення оспорюваних договорів про відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок, відомості щодо реєстрації обтяження нерухомого майна - предметів іпотеки, завкрешеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_4 в Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, були відсутні.

Як вбачається з іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я., такий було укладено 08.08.2008 року, між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», як іпотекодержателем, з однієї сторони, та ОСОБА_12 , як іпотекодавцем - майновим поручителем, та ОСОБА_9 , як боржником, і такий підписано представником ВАТ «Електрон Банк», правонаступник ПАТ «ВіЕС Банк», ОСОБА_3 та ОСОБА_9

Оскільки сторонами іпотечного договору, укладеного з метою забезпечення виконання кредитного договору, укладеного між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та ОСОБА_9 , є іпотекодержатель ПАТ «ВіЕс Банк», іпотекодавець - майновий поручитель ОСОБА_3 та боржник ОСОБА_9 , а відтак зміна умов договору щодо предметів іпотеки, їх вартості, стосується всіх сторін цього договору, в тому числі і боржника, ОСОБА_9 , не залученого до участі у справі.

Тобто, стороною іпотечного договору, крім іпотекодержателя, яким є ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_3 , яка є іпотекодавцем - майновим поручителем, стороню іпотечного договору є боржник ОСОБА_9 , однак такий не був залучений до участі у справі, хоча оскаржуване рішення суду впливає на обов`язок щодо виконання саме ним основного зобов`язання.

Відповідно до п.3.3 іпотечного договору, який передбачає обов`язки іпотекодавця - майнового поручителя, іпотекодавець - майновий поручитель зобов`язаний при першій вимозі іпотекодержателя забезпечити доступ представників іпотекодержатедля до предмета іпотеки, сприяти перевірці наявності, розміру стану та умов збереження і використання предмета іпотеки для проведення фізичної та документальної перевірки предмета іпотеки; не чинити перешкод та сприяти іпотекодержателю при реалізації ним своїх прав за цтим договором.

Разом з тим матеріали справи не містять інформації щодо перевірки стану предметів іпотеки, що така перевірка стану незавершеного будівництвом об`єкта нерухомого майна проводилась представником іпотекодержателя, яким є ПАТ «ВіЕс Банк», а відтак іпотеко держатель незвершеного будівництвом житлового будинку не володів інформацією щодо закінчення будівництва житлового будинку та здачі його в експлуатацію, не вживав заходів щодо своєчасного отримання такої інформації.

Позивач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не підтвердив належними та допустимими доказами звернення до іпотекодавця - майнового поручителя ОСОБА_3 з вимогою забезпечити доступ представника банку для огляду об`єкту нерухомого майна та відмови іпотекодавця - майнового поручителя у наданні доступу предмету іпотеки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем, всупереч вимогам ст.81 ЦПК України, не надано безспірних доказів на підтвердження того, що об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, що знаходиться в с .Малечковичі, Пустомитівського району Львівської області, готовністю 83%, номер РПВН 16139779 після завершення будівництва, та житловий будиннок АДРЕСА_1 реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 6, є одним і тим же лб`єктом нерухомого майна, позивачем не заявлялись клопотання ані про витребування у органу місцевого самоврядування (Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області) документів, на підставі яких було ухвалене рішення виконкому № 102 від 15.08.2012 року та видане свідоцтва про право власності 27.08.2012 року на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 255,6 м.кв.; про необхідність дослідження в судовому засіданні інвентарних та реєстраційних справ на спірний житловий будинок. Посилання позивача на кадастровий номер земельної ділянки, на якій розміщений цей будинок, як на доказ тотожності об`єкту, за відсутності інших доказів, які б в сукупності давали можливість ідентифікувати такий об`єкт, не доводить таких тверджень позивача.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині встановлення факту нікчемності договорів купівлі-продажу житлового будинку від 18 лютого 2013 року за реєстровим №130, за яким ОСОБА_5 набув у власність житловий будинок АДРЕСА_2 площею 117,6 м кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину; встановлення факту нікчемності договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 лютого 2013 року за реєстровим №126, за яким ОСОБА_13 набув у власність земельну ділянку площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину; встановлення факту нікчемності договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 27 травня 2013 року за реєстровим №604, за яким ОСОБА_4 набув у власність житловий будинок АДРЕСА_1 255,6 м кв. , житловою площею 117,6 м кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину; встановлення факту нікчемності договору іпотеки житлового будинку та земельної ділянки НОМЕР_3 .128501.002 від 27 травня 2013 року за реєстровим № 607, за яким ОСОБА_4 передано в іпотеку ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 255,6 м. кв., житловою площею 117,6 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та ділянку площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину; встановлення факту нікчемності договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 липня 2013 року за реєстровим №1105, за яким ОСОБА_6 набув у власність земельну ділянку площею 0,0506 га за кадастровим номером НОМЕР_6 , що розташована в селі АДРЕСА_1 та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України, що у відповідності до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

На думку колегії суддів, звернення до суду з позовними вимогами про встановлення факту нікчемності договорів відчуження нерухомого майна, а саме, житлового будинку та земельних ділянок, з якими звернувся ПАТ «ВіЕс Банк», суперечить змісту ч.1, 2 ст. 315 ЦПК України.

Зі змісту позовних вимог ПАТ «ВіЕс Банк» вбачається, що позивач просить застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів, а саме, скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та права власності на земельні ділянки площею по 0.0506 га за кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_4 , що розташовані в с. Малечковичі.

На думку колегії суддів, застосування зазначених наслідків недійсності нікчемних правочинів, які просить у позовній заяві та в уточненні до позовної заяви, застосувати позивач, суперечить ст. 216 ЦК України, оскільки наслідком недійсності правочину є реституція, тобто, повернення майна.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ПАТ «ВіЕС Банк».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», правонаступником якого є ТзОВ «Фінансова компанія» Траст Фінанс» - залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27.05.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.