Номер провадження: 22-ц/813/380/19
Номер справи місцевого суду: 500/1196/17
Головуючий у першій інстанції Швець В.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Серек-Басан Юрія Валерійовича на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом Компанії «Ес.Ві.Ес. Лоджистікс ЛТД» («SVS Logistics LTD») до ОСОБА_2 про стягнення збитків, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року підприємство SVS Logistics LTD звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків в сумі 4 186 077 грн. 77коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року по цивільній справі № 522/3137/16-ц частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до Позивача, ТОВ «Сітрон Шиппінг», ОСОБА_4, Logitrans Corp., Samur 3 Shipping Company S.A. про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з Позивача, ТОВ «Сітрон Шиппінг», ОСОБА_4, Logitrans Corp., Samur 3 Shipping Company S.A. 101800 доларів США.

24 жовтня 2016 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист № 522/3137/16-ц, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 52741634 та 25 жовтня 2016 року Білгород-Дністровським міскрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції було накладено арешт на судно «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке належить Позивачу.

Позивач подав апеляційну скаргу на рішення від 07 червня 2016 року, тому постановою про повернення виконавчого документу до суду від 04 листопада 2016 року було знято арешт з вказаного судна.

Таким чином, судно «ІНФОРМАЦІЯ_1» перебувало під арештом з 25 жовтня по 05 листопада 2016 року. Через знаходження судна під арештом Позивач поніс збитки - реальні збитки (портові витрати, амортизаційні втрати судна, заробітна плата екіпажу, харчування екіпажу, паливо, дизельне масло) на суму 42625,40 доларів США, упущена вигода в сумі 38300 доларів США за фрахтовим договором від 18 жовтня 2016 року, який через арешт судна був розірваний 27 жовтня 2016 року, та в сумі 67500 доларів США за договором морського перевезення, фрахтового контракту від 22 жовтня 2016 року, який через арешт судна був розірваний 3 листопада 2016 року.

У зв'язку з чим, Позивач був змушений звернутись до суду та просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму збитків 148425,40 доларів США, що за курсом Національного банку України Позивач оцінив в 4186077грн. 77коп.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2018 року позов SVS Logistics LTD до ОСОБА_2 про стягнення збитків задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь SVS Logistics LTD 4186077грн. 77коп. на відшкодування збитків та 62345грн. 50коп. судових витрат, а разом 4248423 грн. 27коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат Серек-Басан Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2018 року та ухвалити нове, яким у задоволені позову SVS Logistics LTD до ОСОБА_2 про стягнення збитків відмовити у повному обсязі, стягнути з SVS Logistics LTD на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою, додавши до заяви довідку про перебування на стаціонарному лікуванні на дому.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Серек-Басан Ю.В. в засіданні колегії суддів заперечували проти відкладення розгляду справи з підстав наведених у відповідній заяві представника позивача та зазначили, що справа вже двічі відкладалася і відладення розгляду справи втретє має ознаки затягування розгляду апеляційної скарги по суті.

Колегія суддів, враховує, що справа розглядається в судах з березня 2017 року, а в апеляційному суді з листопада 2018 року. Справа в апеляційному суді вже двічі відкладалась, при цьому востаннє на вимогу представника позивача. Присутність сторін в апеляційному суді не є обов'язковою. Разом з тим у разі необхідності сторони не позбавлені права надати пояснення та зауваження письмово. Заявляючи про необхідність особистої присутності в суді апеляційної інстанцій, представник позивача не мотивував неможливість надання пояснень та запепречень у письмовому вигляді для приєднання до справи. Клопотань про витребування доказів для підтвердження тих чи інших істотних обставин від представника позивача до апеляційного суду не надходило.

Враховуючи наведене, апеляційний суду не знаходить повідомлені представником позивача причини неявки в судове засідання достатніми для повторного відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що:

- рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 07 червня 2016 року по цивільній справі № 522/3137/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Позивача, ТОВ «Сітрон Шиппінг», ОСОБА_4, Logitrans Corp., Samur 3 Shipping Company S.A. про стягнення заборгованості були частково задоволені вимоги ОСОБА_2, стягнуто солідарно з Позивача, ТОВ «Сітрон Шиппінг», ОСОБА_4, Logitrans Corp., Samur 3 Shipping Company S.A. 101800 доларів США та судові витрати в сумі 7165грн. 61коп. в рівних частинах (т.1 а.с.8-9);

-24 жовтня 2016 року Приморським районним судом міста Одеси було видано виконавчий лист № 522/3137/16-ц (т.1 а.с.155), на підставі якого відкрито виконавче провадження № 52741634 (т.1 а.с.167) та 25 жовтня 2016 року за заявою ОСОБА_2 (т.1 а.с.154,168) ДВС було накладено арешт на судно «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке належить Позивачу (т.1 а.с.169 зворотня сторона, 174-178);

-Компанія «Ес.Ві.Ес. Лоджистікс ЛТД» подала апеляційну скаргу на рішення від 07 червня 2016 року (т.1 а.с.180), внаслідок чого постановою про повернення виконавчого документу до суду від 04 листопада 2016 року було знято арешт з вказаного судна (т.1 а.с.185 зворотня сторона);

- судно «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке належить Компанії «Ес.Ві.Ес. Лоджистікс ЛТД», перебувало під арештом з 25 жовтня по 04 листопада 2016 року включно, тобто - до 05 листопада 2016 року;

- розмір реальних збитків - портові витрати, амортизаційні втрати судна, заробітна плата екіпажу, харчування екіпажу, паливо, дизельне масло - понесені Позивачем за час арешту, складає 42625,40 доларів США, упущена вигода Позивача через арешт судна складає 38300 доларів США за фрахтовим договором від 18 жовтня 2016 року, який через арешт судна був розірваний 27 жовтня 2016 року та в сумі 67500 доларів США за договором морського перевезення, фрахтового контракту від 22 жовтня 2016 року, який через арешт судна був розірваний 03 листопада 2016 року (т.1 а.с. 18-49).

Задовольняючи позов, стягуючи з ОСОБА_2 на користь SVS Logistics LTD 4 186 077 грн. 77 коп. на відшкодування збитків та 62345 грн. 50 коп. судових витрат, а разом 4 248 423 грн. 27 коп., суд першої інстанції, посилаючись на встановлені під час розгляду справи обставини, виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог.

Проте, погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, за змістом статті 22 ЦК України відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб'єкта - правопорушника. Щоб стягнути завдані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував прямими витратами понесеними через знаходженням під арештом та недоотриманням певних доходів, які він мав би отримати від фрахтового договору від 18.10.2016 року та фрахтового контракту від 22.10.2016 року.

Разом з тим право на стягнення збитків виникає за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому, пред'являючи вимоги про стягнення реальних збитків та недоотриманих доходів (упущеної вигоди), на позивача покладається обов'язок довести, що реальні витрати були дійсно понесені та що недотримані доходи не є абстрактними, а дійсно були б отримані, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій, бездіяльності.

В свою чергу тягар доведення відсутності вини у завданні збитків покладається на відповідача.

Відповідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ч. 5 цієї ж статті Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 2 ст. 123 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2016 року позов ОСОБА_2 задовлено частково. Стягнуто солідарно з SVS Logistics LTD, ОСОБА_4, Logitrans Corp., Samur 3 Shipping Company S.A. на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 101 800 доларів США. Стягнуто з SVS Logistics LTD, ОСОБА_4, Logitrans Corp., Samur 3 Shipping Company S.A. в рівних частках на користь ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 7 165,61 гривень.

Після набрання зазначенним рішенням суду законної сили, позивач отримала виконавчий лист і звернулася за примусовим виконанням судового рішення до органу державної виконавчої служби, яким було відкрито виконавче провадження і на підставі заяви стягувача накладено арешт для забезпечення виконання судового рішення.

Отже, звертаючись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітрон Шиппінг», SVS Logistics LTD, ОСОБА_4, Logitrans Corp., Samur 3 Shiping Company S.A. про стягнення заборгованості, ОСОБА_2 таким чином реалізувала своє конституційне право на судовий захист і діяла у спосіб, передбачений законодавством.

Подальше скасування в апеляційному порядку рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2016 року і закриття провадження у справі, як такого, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства України з роз'ясненням про предметну підсудність даного спору господарському суду, не є підставою для покладення вини за це на ОСОБА_2, оскільки порушення судом юрисдикції розгляду спору не свідчить про його відсутність між сторонами і не свідчить про недобросовісність ОСОБА_2, яка заявила такий позов і вправі була очікувати належних процесулаьних дій і рішень від суду.

Враховуючи наведене, в діях ОСОБА_2 відсутня вина за накладення державним виконавцем арешту на майно в порядку виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, яке вступило в законну силу, під час його примусового виконання і тому не може нести відповідальність за наслідки, спричинені таким арештом.

Слід звернути окрему увагу на неправильне застосування судом процесуального законодавства - ст. 155 ЦПК України у редакції до 15.12.2017 року, яка передбачала право особи на відшкодування збитків завданих забезпеченням позову.

Відповідно до встановлених у справі обставин арешт на майно SVS Logistics LTD, був накладений державним виконавцем в порядку виконавчого провадження, відкритого для виконання судового рішення, яке вступило в законну силу, а не в порядку забезпечення позову під час розгляду справи в суді.

Тому ст. 155 ЦПК України у редакції, що діяла на час ухвалення оскарждуваного рішення, до правовідносин, що виникли між стронами, застосуванню не підлягає.

Крім того, ст. 46 Кодексу Торговельного мореплавства України, яка застосована судом першої інстанції регулює правовідносини, які виникають в результаті пред'явлення морської вимоги, поняття якої розкривається у ст. 42 цього Кодексу. Жодної морської вимоги ОСОБА_2 до позивача не висувала і правовідносин з цього приводу між сторонами не виникало.

Також, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість висновку районного суду щодо доведеності розміру збитків, заявлених позивачем до стягнення і звертає увагу, що зокрема лист про портові витрати в сумі 13 455,33 доларів США підписаний невідомою особою без зазначення посади, прізвища, ім'я та по-батькові, складений агентством «Інфлот» без надання повноважень на проведення такого розрахунку. Документальними доказами не підтверджено належність витрат SVS Logistics LTD за період, за який вони нараховані. Сам лист датований 18.10.2016 року - тобто до накладення арешту державним виконавцем, про який зазначено у позові. Крім того, амортизаційні витрати, які заявлені до стягнення, нараховуються незалежно від стоянки або роботи судна. Витрати на заробітну плату екіпажу, паливо та дизельне масло не підтверджені доказами, що ці витрати були здійснені саме позивачем і що ці виплати здійснені виключно у зв'язку з накладеним арештом і у разі відсутності арешту дані виплати позивачем не були би здійснені або були би здійснені у меншій частині і що різниця в об'ємах виплат викликана саме арештом судна.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо недоведеності обставин задіяння судна «Паллада» і SVS Logistics LTD у виконанні фрахтового договору укладеного між METROPOL YAPI MALZ.PAZ./INS/SAN ve TIC.LTD/ST1 та SEATRON SHIPPING CO. LTD, а також участі у виконанні фрахтового контракту від 22 жовтня 2016 року.

Згідно відповіді виконуючого обов'язки Білгород-Дністровської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», отриманої адвокатом Мантєєвим О.М. 05.03.2019 року на його адвокатський запит від 12.02.2019 року, від судновласника, агентської компанії, капітана судна «ІНФОРМАЦІЯ_1» дозвіл на вихід судна з Білгород-Дністровського морського порту з 25.10.2016 року по 04.11.2016 року не запитувався. Запит від агента на дозвіл виходу судна надійшов 05.11.2016 року і такий дозвіл було надано на вихід судна з Білгород-Дністровського морського порту до Port Clearence Certificate. Капітаном Білгород-Дністровського морського порту, іншою посадовою особою Білгород-Дністровської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» накази, розпорядження, постанови, які б забороняли вихід судна «ІНФОРМАЦІЯ_1», дозвіл на вихід судна з Білгород-Дністровського морського порту з 25.10.2016 року по 04.11.2016 року не видавалися.

При цьому колегія суддів, виходячи з ч.3 ст. 367 ЦПК України враховує дану відповідь в якості нових доказів, оскільки запити, які надавалися в інтересах ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді першої інстанції залишалися без відповіді з боку Білгород-Дністровської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», а відповідь була фактично надана вже після ухваленням судом першої інстанції оскражуваного рішення.

При таких обставинах не може вважатися переконливо доведеним сам факт арешту судна внаслідок виконання судового рішення, ухваленого на користь ОСОБА_2

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги в завідомої упередженості суду першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, оскільки вказані доводи не підтверджені відповідними належними і достатніми доказами і фактично є припущеннями апелянта.

Враховуючи наведене у суду апеляційної інстанції немає підстав для залишення рішення суду першої інстанції без змін, внаслідок чого оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову Компанії «Ес.Ві.Ес. Лоджистікс ЛТД» («SVS Logistics LTD») до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що у позові відмовлено повністю, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги у розмірі 8 810 грн.

Приймаючи до уваги, що ухвало апеляційного суду судовий збір за подання апеляційної скарги був частково відстрочений в сумі 81 258 грн., вказаний розмір судового збору підлягає стягненню з позивача в дохід держави.

Крім того з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу відповідно до розрахунку, наведеного в акті приймання-передачі полслуг № 2 від 08.04.2019 року до Договору № 2/6/18 про надання правничої допомоги від 07.05.2018 року в загальній сумі 17 500 грн., який колегія суддів вважає обґрунтованим. При цьому колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до п. 3.1. Додаткової угоди від 31.05.2018 року до Договору № 2/6/18 про надання правничої допомоги від 07.05.2018 року оплата послуг з представництва інтересів клієнта в суді, здійснюється протягом 10 (десяти) робочих днів з дня набрання рішенням по справі законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Серек-Басан Юрія Валерійовича - задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Компанії «Ес.Ві.Ес. Лоджистікс ЛТД» («SVS Logistics LTD») до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Стягнути з Компанії «Ес.Ві.Ес. Лоджистікс ЛТД» («SVS Logistics LTD») на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень та витрати на правничу допомогу 17500 (сімнадцять тисяч п'ятсот) гривень.

Стягнути з Компанії «Ес.Ві.Ес. Лоджистікс ЛТД» («SVS Logistics LTD») в дохід держави судовий збір у розмірі 81258 (вісімдесят одна тисяча двісті п'ятдесят вісім) гривень 25 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 23.04.2019 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова