ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/115/19 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - державного виконавця ДВС Лободець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на ухвалу Підволочиського районного суду від 19 листопада 2018 року (головуючий суддя Сидорак Г.Б., дата виготовлення ухвали не вказана) у цивільній справі № 461/12017/15-ц за скаргою Акціонерного товариства "Ідея банк" в особі ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності (юридична адреса: м. Львів, вул. Валова, 11, ) на дію старшого державного виконавця Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року АТ "Ідея банк" звернулося в суд із скаргою про визнання неправомірним повернення старшим державним виконавцем Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області стягувачу виконавчого листа, виданого Підволочиським районним судом Тернопільської області від 06 вересня 2017 року №2/604/50/16 про звернення стягнення на предмет застави (автомобіль марки Dacia Logan 1.6 (Седан-В) 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2), шляхом його продажу за ціною не нижче ринкової, визначеною суб'єктом оціночної діяльності.

Скарга мотивована тим, що відсутність у виконавчому листу дати народження боржника, згідно Закону України «Про виконавче провадження», не може бути підставою для його повернення, така дія державного виконавця порушує права стягувача.

Ухвалою Підволочиського районного суду від 19 листопада 2018 року скаргу задоволено.

Скасовано повідомлення старшого державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Лободець Н.С. від 30 жовтня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов'язано Підволочиський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області прийняти до примусового виконання виконавчий лист по справі №2/604/50/16, виданий Підволочиським районним судом Тернопільської області 06 вересня 2017 року.

В апеляційній скарзі старший державний виконавець Підволочиського районного відділу ДВС Головного ТУЮ у Тернопільській області Лободець Н.С. просить ухвалу суду скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у виконавчому документі було вказано лише ідентифікаційний номер боржника і цієї інформації недостатньо для подальшого проведення виконавчих дій чи одержання інших конфіденційних даних про боржника. Висновки суду грунтуються на неправильному тлумаченні норм Закону України "Про виконавче провадження".

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні представник Підволочиського районного відділу ДВС Головного ТУЮ у Тернопільській області Лободець Н.С апеляційну скаргу підтримала.

У судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, представник АТ "Ідея банк" не з"явився.

Згідно ст. 372 ЦПК України неявка учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення державного виконавця, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2016 року у цивільній справі №2/604/50/16, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення предмети застави - задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 (і.п.н. НОМЕР_3) за кредитним договором №804.70038 у розмірі 11150,94 дол. США вирішено звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Dacia Logan 1.6 (Седан-В), 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, шляхом продажу цього автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною, не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які повязані з продажем автомобіля тощо). В задоволенні інших вимог відмовлено (а.с 9-11).

Рішення суду вступило в законну силу 23 червня 2016 року та 06 вересня 2017 року стягувачу було видано виконавчий лист.

02 листопада 2018 року на адресу АТ «Ідея Банк» надійшло повідомлення старшого державного виконавця Підволочиського районного ВДВС ГТУЮ в Тернопільській області про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання (вхідний №14972/1).

З Повідомлення старшого державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Лободець Надії Степанівни від 30 жовтня 2018 року вбачається, що виконавчий лист №2/604/50/16, виданий 06 вересня 2017 року Підволочиським районним судом Тернопільської області, керуючись п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» вирішено повернути стягувачу без прийняття до виконання оскільки не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчому документі відсутня дата народження боржника, що є обовязковою вимогою для пред"явлення виконавчого документа для виконання.

Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що повернення виконавчого документа без прийняття до виконання суперечить вимогам закону, порушує законні права та інтереси АТ «Ідея Банк»

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Частиною першою ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.3 ч.І ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Усі вимоги до виконавчого документа є обов'язкові. Наявність однієї вимоги не скасовує обов'язкову наявність інших вимог.

У п. 6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» вказано, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим ст.4 даного Закону.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим вищевказаною статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно з частиною 2 статті 451 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12) (Абзац 1 пункту 3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та юридичних осіб, інтересів держави.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відсутність у виконавчому листі даних про народження боржника при наявності інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу боржника, наявність передбаченого у п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», права державного виконавця одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про неправильне тлумачення судом норм Закону України "Про виконавче провадження" на думку колегії суддів є необгрунтовані, оскільки аналіз ст. ст. 4, 18 ЗУ «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що сама по собі відсутність у виконавчому листі даних про народження боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Ухвала суду є законною, обгрунтованою, підстав для її скасування не має.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області залишити без задоволення.

Ухвалу Підволочиського районного суду від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Витрати пов"язані з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2019 року.

Головуючий -

Судді -