Провадження № 2/760/5440/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ про відмову в відкритті провадження в справі/

06 травня 2019 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л.А., розглянувши цивільну справу за позовом Діккіс Інвестментс Лімітед до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича, 3-я особа: Державне підприємство «СЕТАМ» про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, суддя

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

-визнати протиправними дії відповідача щодо виставлення на публічні торги належного йому на праві власності майна, а саме: авіаційного двигуна CFM56-3B-1, серійний номер НОМЕР_1, який встановлений на літаку BOEING B 737/524, серійний номер виробника НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, з метою його подальшої реалізації;

-зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій щодо виставлення на публічні торги та подальшої реалізації належного йому майна, а саме: авіаційного двигуну CFM56-3B-1, серійний номер НОМЕР_1, який встановлено на літаку BOEING B 737/524, серійний номер виробника НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3.

В відкритті провадження в справі має бути відмовлено, виходячи з наступного.

З точки зору закону критеріями розмежування судової юрисдикції можуть бути суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким чинний Цивільний процесуальний кодекс викладено у новій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Зі змісту позову вбачаться, що предметом спору є оскарження дій приватного виконавця Лисенка С.О. при виконанні виконавчого листа, виданого Солом»янським районним судом м. Києва 03 квітня 2018 року на виконання ухвали Солом»янського районного суду м. Києва про надання дозволу ТОВ »Сітіпорт» на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21 січня 2016 року в справі № АС № 611р/2015 про стягнення з Відкритого акціонерного товариства» Авіаційна компанія «ТРАНСАЕРО» 625 802, 47 доларів США заборгованості, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 20 липня 2017 року становить 16 235 881, 86 гр. та подальшого виставлення на реалізацію з прилюдних торгів повітряного судна Boeing B737/524/, серійний номер НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Обгрунтовуючи підстави звернення до суду, позивач посилається на те, що на виставленому на реалізацію повітряному судні Boeing B737/524/, серійний номер НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, встановлено авіаційний двигун, який належить йому.

Виходячи з цього, вважає діями приватного виконавця виставленням на електронні торги належного йому на праві власності майна,порушеними, просить визнати такі протиправними та зобов»язати утриматися від вчинення дій, направлених на порушення його прав.

Відповідно до частини 1 ст.74 Закону України « Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В статті 447 ЦПК України зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

На підставі Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого згідно із вимогами ЦПК, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина четверта статті 82 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України під поняттям «суб'єкт владних повноважень» розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Такого ж висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові в справі № 21-41а16 від 14 червня 2016 р.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 березня 2018 року / справа № 213/2012/16; провадження № 14-13цс18 /дійшла висновку, що визначення юрисдикційності скарги залежить від установлення судами таких обставин: чи є вказана скарга реалізацією учасником справи права на судовий контроль за виконанням судового рішення в конкретній справі, чи це є самостійним правом на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів, їх посадових осіб, виконавця чи приватного виконавця як суб'єктів, наділених владними повноваженнями при вчиненні виконавчих дій.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З поділу системи судів загальної юрисдикції за принципом спеціалізації пов'язане поняття цивільної юрисдикції, під якою розуміється компетенція суду щодо вирішення справ у порядку цивільного судочинства.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, господарських та адміністративних судів.

Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII«Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи з викладеного вище, статусу позивача в виконавчому провадженні, в межах якого позивач звернувся до суду з позовом, оскарження дій приватного виконавця при вчиненні виконавчих дій, направлених на реалізацію арештованого майна, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

В відкритті провадження в справі за позовом Діккіс Інвестментс Лімітед до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича, 3-я особа: Державне підприємство «СЕТАМ» про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Роз»яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.А.Шереметьєва