П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 761/26953/15

Номер провадження № 22-ц/824/468/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року, ухвалене під головуванням судді Осаулова А. А., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину та пені по сплаті аліментів,

в с т а н о в и в :

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року(том І а.с. 195 - 200) позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину та пені по сплаті аліментів - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі Ѕ частини усіх видів доходів (заробітків) щомісячно, починаючи з 05 вересня 2015 року до досягнення ними повноліття, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на навчання сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 487 грн. 50 коп., а саме у розмірі половини від оплаченої суми за 1 курс навчання (2015 - 2016 роки) ним в Київському транспортно-економічному коледжі Національного транспортного університету.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 пеню (неустойку) за несплату аліментів на утримання сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 29 січня 2013 року по 04 жовтня 2013 року - 1 778 грн. 70 коп.

Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що в поданій до суду позовній заяві та доданих до неї документах, позивач не довела наявність існування обставин, з якими законом пов'язує, відповідно до ч.1 ст.192 СК України, можливість збільшення розміру аліментів, які вже бути встановлені рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 травня 2013 року. Позивач не довела належними доказами, що матеріальний стан позивача суттєво погіршився, а відповідача - суттєво покращився. А твердження позивача, що вона не може знайти собі роботу та працювати, оскільки вимушена сидіти вдома з дорослими дітьми, є безпідставними. В свою чергу, відповідачем було надано суду ряд документів, які підтверджують, що матеріальний стан позивача (стягувача аліментів) значно покращився протягом останніх трьох років, а той час як сімейний стан відповідача суттєво змінився, а матеріальне становище значно погіршилось.

Крім того, що стосується часткового задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, то зазначені позивачем кошти, які, з її слів, вона змушена була витратити на платне навчання дитини, не є необхідними, викликаними особливими обставинами, додатковими витратами на дитину в розумінні ст.185 СК України, оскільки рішення матері щодо необхідності участі дитини у заходах та їх оплати приймалось виключно позивачем, без повідомлення відповідача та врахування його думки, а також можливих пропозицій з боку батька.

Щодо незаконного стягнення судом пені (заборгованості) по сплаті аліментів, відповідачу (скаржнику) незрозуміло, чим керувалась позивач із самостійно визначеного розміру заборгованості. З розрахунком позивача відповідач категорично не погоджується, вважає його необґрунтованим та складеним без належних на те правових підстав та документів. Розмір заборгованості по аліментам може бути визначений лише державним виконавцем чи судом, на підставі наявних документів в матеріалах виконавчого провадження та фактично підтверджених документально даних про розмір стягнутих аліментів з боржника, періоду стягнення та існуючої заборгованості. Позивачем, у свою чергу, взагалі не надано до суду розрахунку заборгованості, вирахуваної державним виконавцем.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила суд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року змінити та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_8 задовольнити, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати в розмірі 11 310 грн. 00 коп. на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 3 781 грн. 56 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що висновки суду про те, що позивачем лише фактично оплачено вартість 1 курсу навчання є помилковими та не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивачем оплачено повну вартість 1 курсу навчання в сумі 5 950 грн. 00 коп. Крім того, позивач не погоджується з висновком суду в частині того, що відшкодуванню підлягають лише фактично оплачені витрати на 1 курс навчання, оскільки законодавством передбачено, що додаткові витрати на дитину можуть стягуватися як після їх фактичного понесення, так і наперед. Вартість усього навчання складає 22 620 грн. 00 коп., а отже половина вартості навчання, що підлягає стягненню з відповідача, становить 11 310 грн. 00 коп. Виходячи з умов договору, плата за навчання підлягає внесенню наперед, а у разі не оплати, студент відраховується з коледжу.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 1 778 грн. 70 коп. суд першої інстанції виходив з наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів за період з 29 січня по 04 жовтня 2013 року. Разом з тим, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки з листа ГУ ПФУ у м. Києві від 05 березня 2015 року вбачається, що погашення заборгованості по сплаті аліментів почалося з грудня 2013 року, а не з жовтня 2013 року. Таким чином, пеня за період з 29 січня по 01 грудня 2013 року становить 3 781 грн. 56 коп.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 16 червня 2016 року (том ІІ а.с. 186 - 189) апеляційні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів (заробітків) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття сином ОСОБА_9, а в подальшому - по 1/6 частині щомісяця і до досягнення повноліття донькою, ОСОБА_7, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 пеню (неустойку), у зв'язку з виниклою заборгованістю по сплаті аліментів у суді 1 889 грн. 20 коп., в решті - рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2018 року (том ІІІ а.с. 126 - 131) касаційні скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Апеляційного суду міста Києва від 16 червня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У частині вирішення позовних вимог про збільшення розміру аліментів та про стягнення додаткових витрат рішення Апеляційного суду міста Києва від 16 червня 2016 року - залишено без змін.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року, справу призначено судді-доповідачу Вербовій І.М. Судді, які входять до складу колегії: Вербова І.М. - головуючий суддя, Саліхов В.В., Шахова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2018 року справу прийнято до розгляду, призначено в судове засідання з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат НищенкоС.І., підтримала апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_5 та пояснила, що пеня має нараховуватися з травня 2013 року, підтримала письмові пояснення щодо нарахування пені за прострочення сплати аліментів, які надійшли до Київського апеляційного суду 11 лютого 2019 року.

ОСОБА_13 та її представник у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе закінчувати розгляд справи за їх відсутності.

Крім того, 06 лютого 2019 року до Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_3 з її розрахунком пені на суму заборгованості відповідача по сплаті аліментів, з підтвердженням направлення їх копії ОСОБА_5

Згідно частин першої, третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Верховний Суд у своїй постанові від 15 серпня 2018 року оскаржуване рішення Апеляційного суду міста Києва від 16 червня 2016 року в частині позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - скасував і направив справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року переглядається саме в частині позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представник відповідача ОСОБА_5 - адвоката Нищенко С.І., з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_13, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 1997 року по 15 жовтня 2012 року.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони у справі мають двох дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти проживають з ОСОБА_3 та перебувають на її утриманні.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 травня 2013 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, стягнуто з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 січня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

24 травня 2013 року рішення набрало законної сили і цього ж дня позивач отримала виконавчий лист, на підставі якого постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції ОСОБА_14 28 травня 2013 року було відкрито виконавче провадження.

Постановою від 04 жовтня 2013 року вказане виконавче провадження було закінчено, оскільки боржник перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років за адресою, що територіально відноситься до ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві. Визначено, що заборгованість на 04 жовтня 2013 року становить 5 701 грн. 77 коп.

15 жовтня 2013 року головний державний виконавець відділу ДВС Шевченківського РУЮ м. Києві Бурла В.Е. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 24 травня 2013 року.

Згідно з постановою від 15 жовтня 2013 року по вказаному виконавчому провадженню було прийнято рішення про щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходів), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків, в розмірі 1/4 частини щомісячно поточних аліментів та 25 % в рахунок погашення боргу, який на 04 жовтня 2013 року становить 5 701 грн. 77 коп., з 04 жовтня 2013 року рахувати відповідно до пенсії.

Пред'являючи позов про збільшення розміру аліментів, позивач надала докази суттєвого погіршення свого матеріального стану та зазначила, що ці зміни є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України.

Установлено, що на даний час позивач не працює, згідно з копією трудової книжки 10 липня 2014 року внесено запис про проведення державної реєстрації припинення її підприємницької діяльності як фізичної особи - підприємця.

Переглядаючи рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року в частині позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, колегія суддів дійшла наступного.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із статтею 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Судове рішення апеляційного суду в частині позовних вимог про збільшення розміру аліментів та в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат у розмірі 1 487 грн. 50 коп. є обґрунтованим і ухваленим на підставі встановлених обставин справи та з урахуванням належних доказів.

При цьому, суд касаційної інстанції не погодився з розрахунком пені, який проведено судом апеляційної інстанції, оскільки його проведено з урахуванням того, що пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Разом з тим неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку зі сплати аліментів.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18.

Як вбачається з Довідки розрахунку по сплаті аліментів №386/21 від 23 травня 2016 року, виданої Шевченківським районним відділом ДВС м. Києва (том ІІ а.с.167-169), з чистого доходу в розмірі 20 800 грн. відповідачем було сплачено ЄСВ та податкові платежі в розмірі 9 264 грн. 95 коп. і чистий дохід склав 11 535 грн. 05 коп., та щомісячна сума аліментів, що підлягала сплаті позивачу з вказаного доходу становила 2 883 грн. 76 коп., а щомісячна сплата становила 320 грн. 42 коп. (2 883 грн. 76 коп. : 9 = 320 грн. 42 коп.

Таким чином, можна дійти висновку, що щомісячна сума платежу з січня по вересень 2013 року включно становила 953 грн. 95 коп. (633 грн. 53 коп. + 320 грн. 42 коп. = 953 грн. 95 коп.)

Отже, колегія суддів бере за основу розрахунок відповідача та вважає, що пеня підлягає нарахуванню в період з 24 травня 2013 року по листопад 2013 року, оскільки як вбачається з довідки Пенсійного фонду, відрахування з пенсії ОСОБА_5 почалося з грудня 2013 року.

Розрахунок пені та кількість днів прострочення за період з 24 травня 2013 року по 30 листопада 2013 року також відображено в розрахунку відповідача, який розрахований на підставі порядку, встановленого в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року (справа №14-37цс18), згідно якого сума заборгованості за вказаний період становить 5 329 грн. 02 коп., а загальна пеня - 6 283 грн. 86 коп.

Однак, стаття 196 СК України встановлює обмеження розміру пені, яка не може бути більше, ніж 100% заборгованості.

Враховуючи, що заборгованість відповідача становить 5 329 грн. 02 коп., то пеня не може бути більшою, ніж 5 329 грн. 02 коп.

Разом з тим, як вбачається з Довідки розрахунку по сплаті аліментів №386/21 від 23 травня 2016 року, виданої Шевченківським районним відділом ДВС м. Києва, державним виконавцем було встановлено, що надлишково сплачено по аліментам станом на 01 травня 2016 року - 4 430 грн. 95 коп.

Втім, матеріали справи не містять відомостей з виконавчої служби, які б вказували на те, що вищезазначена сума переплати по аліментам була зарахована в якості погашення майбутніх платежів по аліментам, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що сума в розмірі 4 430 грн. 95 коп. має бути зарахована відповідачу, оскільки була ним сплачена.

Таким чином, проаналізувавши наведені вище обставини справи, виходячи з вимог закону, колегія суддів дійшла висновку, що пеня по заборгованості по аліментам становить: 5 329 грн. 02 коп. - 4 430 грн. 95 коп. = 898 грн. 07 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується письмово викладеної позиції позивача щодо розміру пені та прострочення сплати аліментів, що наведений ОСОБА_3 розрахунок не узгоджується з вимогами закону та не може бути покладений в основу судового рішення.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг, скасування рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року в частині позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та ухвалення у цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 пеню (неустойку), у зв'язку з виниклою заборгованістю по аліментам у розмірі 898 грн. 07 коп. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року в частині позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - скасувати та ухвалити нове судове рішення у цій частині наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1; АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 пеню (неустойку), у зв'язку з виниклою заборгованістю по сплаті аліментів, у розмірі 898 (вісімсот дев'яносто вісім) грн. 07 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В.Шахова