РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/149/19
Провадження № 6/327/6/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2019 р. смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.

при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.

за участю представника Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Жиєнка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Жиєнка А.В. про обмеження виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Cтарший державний виконавець Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Жиєнко А.В. звернувся до суду із вказаним поданням, в обґрунтування якого зазначав наступне.

На виконанні у Розівському РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 58614594 з примусового виконання виконавчого листа Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 235/1314/17 від 24.04.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу, процентів та інфляційних витрат за несвоєчасне повернення боргу у розмірі 118 907 грн. 69 коп., з яких сума основного боргу 107 800,00 грн., сума інфляційних витрат 8 883, 76 грн., проценти за договором 2223,93 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.03.2019 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої разом з викликом державного виконавця, постановою про арешт майна боржника та повідомленням (відповідно до ст. 441 ЦПК України) за вих. № № 877, 879, 882 направлені боржнику виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відповідно до поверненого поштового повідомлення з відміткою про вручення адресату, встановлено, що вищезазначені документи отримані боржником ОСОБА_1 власноруч 16.03.2019 року. На зазначену у виклику державного виконавця дату, а саме: 22.03.2019 року на 11-00 год., ОСОБА_1 не з`явився, причини своєї неявки не повідомив.

В ході проведення виконавчих дій відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» 25.03.2019 року здійснено вихід за адресою місця проживання ОСОБА_1 , зазначеною у виконавчому листі: АДРЕСА_1 , для перевірки майнового стану боржника, проте перевірку здійснено не було, оскільки ворота були зачинені, про що складено відповідний акт, а у поштовій скриньці залишено виклик державного виконавця на 29.03.2019 року на 15-00 год.

29.03.2019 року боржник ОСОБА_1 до державного виконавця не з`явився, причини неявки не повідомив.

Таким чином, рішення суду на сьогоднішній день не виконано, боржник ОСОБА_1 ніяких дій щодо виконання рішення суду не приймає, за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 постійно не перебуває, зареєстрований на тимчасово непідконтрольній Уряду України території, де періодично перебуває, а тому останній ухиляється від його виконання.

З огляду на зазначене, старший державний виконавець Розівського РВ ДВС Жиєнко А.В. просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до повного виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 235/1314/17 від 24.04.2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України судове засідання проведено без виклику та повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, але за участю державного виконавця.

Представник Розівського РВ ДВС Жиєнко А.В. в судовому засідання повністю підтримав подання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Заслухавши ініціатора подання, перевіривши докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить наступного висновку.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України.

Відповідно до ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Пунктом 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку , коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до положення ст. 13 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В свою чергу, статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що наданими до подання письмовими доказами та поясненнями ініціатора подання не доведено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду.

Так, згідно до матеріалів подання, боржник ОСОБА_1 16.03.2019 року особисто отримав документи, направлені виконавчою службою 15.03.2019 року, проте, які саме документи ним отримані, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення не зрозуміло. Як зазначив під час судового засідання ініціатор подання, боржнику 15.03.2019 року направлялись: копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2019 року за № 58614594, повідомлення від 14.03.2019 року (відповідно до ст. 441 ЦПК України) та виклик державного виконавця від 14.03.2019 року (а.с. 4-8).

Згідно із актом державного виконавця від 25.03.2019 року, 25.03.2019 року ОСОБА_1 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , був відсутній, в зв`язку із чим здійснити перевірку майнового стану боржника не виявилося можливим. Окрім цього, в поштовій скриньці за даною адресою було залишено виклик державного виконавця на 29.03.2019 року на 15-00 годину (а.с. 9-10).

Проте, матеріали подання державного виконавця не містять доказів отримання боржником ОСОБА_1 даного виклику державного виконавця, що не заперечувалось під час судового розгляду і самим державним виконавцем.

Відповідно до інформації, наданої Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України № 4072/34-2/08 від 23.04.2019 року, ОСОБА_1 отримав 29.03.2019 року недоотриману пенсію померлої матері у розмірі 36712,36 грн. ( а.с. 11).

Згідно відповідей від 27.03.2019 року № 20.1.0.0/7-20190321/6327 АТ КБ «ПриватБанк», від 09.04.2019 року № 07.8.3/1437 АТ «Перший Український міжнародний банк», від 04.04.2019 року № 4607/2613 Ощадбанку України, у боржника ОСОБА_1 наявні відкриті рахунки, на які накладено арешт відповідно до постанови державного виконавця від 14.03.2019 року про арешт коштів, проте на даних рахунках відсутні грошові кошти (а.с. 12-14).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що матеріали, додані до подання взагалі не містять даних на підтвердження здійснення державним виконавцем всіх необхідних заходів, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо встановлення місцезнаходження боржника та майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, а саме: відсутні докази наявності або відсутності у боржника рухомого/нерухомого майна; підтвердження проживання боржника саме в АДРЕСА_3 Розівка (довідка сільської ради, пояснення сусідів тощо); відсутність факту звернення державного виконавця до суду із поданням про привід боржника або оголошення його у розшук, як і не було здійснено повторний вихід за місцем мешкання ОСОБА_1 , відібрання пояснень від сусідів тощо.

Окрім цього, суд зазначає, що в матеріалах, доданих до подання, відсутня копія постанови державного виконавця про накладення арешту на майно/кошти боржника від 14.03.2019 року, на яку посилається в поданні державний виконавець.

За змістом п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є не тільки наявність невиконаних зобов`язань, але і ухилення від їх виконання.

Ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань.

В матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтвердили факт ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, як і докази вжиття державним виконавцем всіх можливих дій, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" щодо примусового виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 235/1314/17 від 24.04.2017 року.

Сам факт відкриття виконавчого провадження, невиконання боржником зобов`язання самостійно та відсутність майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовими рішеннями обов`язків.

За таких обставин, суд доходить висновку, що дане подання є передчасним, ініціатором подання не доведено обставин ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду, а тому відмовляє у задоволенні подання.

Керуючись ст. 313 ЦК України, ст. ст. 13, 441 ЦПК України, Конституцію України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Жиєнка А.В. про тимчасове обмеження виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 08 травня 2019 року.

Суддя: Т.А. Антіпова