Справа № 279/957/19
Провадження 2/279/865/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,

за участю секретаря Комарової О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Коростень справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права вланості на Ѕ частину квартири, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 21.10.1989 року по 13.09.2005 року вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу було придбано двокімнатну квартиру № 22, що знаходиться по вул. Коротуна,5 в м. Коростень, яка належала йому відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_3 10.04.1997 року за № 1699 ,хоча є їхньою спільною сумісною власністю.

16.03.2007 рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області встановлено порядок користування вище вказаною квартирою, виділено у власність ОСОБА_2 кімнату розміром 16,5 м2, а їй виділено другу кімнату площею 13,4 м2. Кухню, коридор, санвузол, підсобні приміщення квартири залишено в спільному користуванні.

Наприкінці 2019 року відповідач почав чинити їй перешкоди у користуванні квартирою, змінив замок вхідних дверей, тим самим позбавив її можливості потрапити до своєї кімнати . Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1. Стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правову допомогу в сумі 1500 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає, просить його задовольнити.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами. Відповідно до вимог ч.3ст.200 ЦПК України суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у випадку визнання позову відповідачем.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи з таких підстав.

Із свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між сторонами розірвано 13.09.2015 року. ( а.с. 7) Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. ( а.с. 9)

Згідно довідки Коростенської МБТІ за №19 від 18.01.2019 року, встановлено, згідно архівних даних Коростенського МБТІ реєстрово - кадастрова книга №48 реєстраційний № 6196 станом на 29.12.2012 року квартира № 22 в житловому будинку по вул. Коротуна,5 в м. Коростені зареєстрована за : ОСОБА_2, згідно дублікату договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_3 10.04.1997 року № 1699, дублікат виданий 14.09.2005 року № 6721. Згідно рішення Коростенського міськрайонного суду від 16.03.2007 встановлено порядок користування квартирою, згідно якому:виділено у власність ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 кімнату площею 16,5 кв.м виділено у вланість ОСОБА_1 кімнату площею 13,4 кв.м, підсобні приміщення залишені в спільному користуванні.

Відповідно до проведено розрахунку ідеальні частки співвласників складають: ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 -11/20 частин квартири, ОСОБА_1 - 9/20 частин квартири.

Враховуючи час реєстрації шлюбу сторонами та час придбання спірної квартири, правовідносини, які існували до 01.01.2004 року регулюються Кодексом про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС).

Згідно зі статтею 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Аналогічним чином врегульовано правовідносини щодо правового режиму спільного майна подружжя і засад його поділу і нормами Сімейного кодексу України, який є чинним з 01.01.2004 року.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Презумпція рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності встановлена і ст. 370 та 372 ЦК України.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам, на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власногсті виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором абор законом не встановлена спільна сум існа власність на майно.

Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до положень ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бутии поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що спірна квартира була набута під час шлюбу, а отже вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, не зважаючи на те, що право власності на квартиру зареєстроване за відповідачем.

Враховуючи, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів на підтвердження права власності позивачки на 1/2 частку спірної квартири та зважаючи на те, що у позивача відсутні документи, що посвідчують її право власності на квартиру, що перешкоджає їй у здійсненні своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження належним майном, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 263-265, ЦПК України, ст.ст.355,372 ЦК України - суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 право власності на Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, іден. номер. НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правову допомогу в сумі 1500 грн. та понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 768 грн.40 коп.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу Х111 «Перехідні положення» ЦПК ( в редакції закону №2147-У111 від 3 жовтня 2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Коваленко В.П.