Справа № 591/519/19
Провадження № 2/591/1358/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В., секретаря судового засідання Антипенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми, за участю позивачів, представника відповідача Хижняк А.В., справу № 591/519/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сумської міської ради про визнання право власності на землю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду 25.01.2019 року та свої вимоги мотивують тим, що їм відповідно до свідоцтва про право власності на праві спільної часткової власності належить нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , по Ѕ частині кожному співвласнику. Ця будівля загальною площею 2 341,7 кв. м розташована на земельній ділянці загальною площею 0,1341 га та згідно з договором оренди та додаткової угоди до нього перебуває в користуванні (оренді) у позивачів. Вважають, що на підставі ст. 120 Земельного кодексу України до них перейшло право власності на цю земельну ділянку разом з правом на будівлі і споруди, які на ній розташовані. Проте, відповідач не визнає їхнє право, відмовив їм у задоволенні заяви про безоплатну передачу у власність земельної ділянки та роз`яснив їм право звернення до суду. Просили визнати за ними право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1341 га за адресою АДРЕСА_1 , по Ѕ частині за кожним співвласником, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 08.02.2019 року позовна заява була залишена без руху, запропоновано усунути недоліки.

15.03.2019 року позивачі усунули недоліки, та ухвалою від 20.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження і призначено судове засідання на 29.05.2019 року.

В судовому засіданні 29.05.2019 року позивачі підтримали заявлені вимоги, пояснили. що вважають своє право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки порушеним, пославшись на вимоги ч. 2 ст. 120 ЗК України, просили задовольнити їхні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що вказана земельна ділянка перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Суми та віднесена до земель для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. Отже, оскільки попередньому власнику розташованої на ній будівлі не належало право власності на цю земельну ділянку, а лише право користування, то на підставі ст. 120 ЗК України до нових співвласників будівлі переходить лише право користування. Зазначила також, що договір оренди даної земельної ділянки між позивачами та Сумською міської радою є чинним, не визнаний недійсним у встановленому законом порядку. Крім того, заявила клопотання про закриття провадження у справі, оскільки позивачі зареєстровані як приватні підприємці, використовують нежитлове приміщення на спірній земельній ділянці для підприємницької діяльності, отже, вважала, що спір необхідно вирішувати в порядку господарського судочинства. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю.

Суд, відмовив в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, оскільки до позову звернулися фізичні особи з позовом про порушення свого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, а тому спір підлягає розгляду порядку цивільного судочинства.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню у повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю заявлених вимог, виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 10.11.2014 року на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , по Ѕ частині кожному співвласнику (а.с.7).

Ця будівля загальною площею 2 341,7 кв. м розташована на земельній ділянці загальною площею 0,1341 га та згідно з договором оренди від 13.04.2016 року та додаткової угоди до нього від 21.06.2018 року перебуває в користуванні (оренді) у позивачів. Договір оренди укладений строком до 27.01.2021 року (а.с.13-17).

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру від 09.08.2018 року та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.12.2018 року, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 перебуває в комунальній власності та віднесена до земель для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (а.с.18-21).

Вказана обставина підтверджується також витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.сч.23) та не заперечується сторонами.

Як пояснили в судовому засіданні позивачі, попереднім власником придбаної ними будівлі за адресою м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, 5, було ЗАТ «Зодіак», у якого також не було права власності на цю земельну ділянку, і попередній власник лише користувався нею.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на ч. 1 ст. 120 ЗК України, яка визначає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані нормами Земельного кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав.

Статтею 81 ЗК України визначені підстави набуття у власність земельних ділянок громадянами України: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 116 ЗК України підставами для набуття права на землю із земель державної та комунальної власності є:

1. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

3. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Норма закону, на яку послалися позивачі, підлягає застосуванню до даних правовід6носин.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

В той же час, частинами 2 - 4 вказаної статті передбачено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

З аналізу наведених вище доказів вбачається, що право власності на спірну земельну ділянку належить територіальній громаді м. Суми, оскільки є комунальною власністю. Позивачами не надано жодних доказів на підтвердження того, що вказана земельна ділянка належала попередньому власнику придбаних ними нежитлових приміщень на праві власності. Натомість, в судовому засіданні встановлено, і це не заперечували самі позивачі, що попередній власник нежитлового приміщення лише користувався вказаною земельною ділянкою і ніколи не був її власником.

Таким чином, до позивачів як нових власників придбаних ними будівель переходить право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу), тобто на умовах користування.

Це право позивачів закріплено в договорі оренди земельної ділянки, який є чинним та не визнався недійсним у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 142, 206, 256, 264, 265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстрований в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (зареєстрований в АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), до Сумської міської ради про визнання право власності на землю відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарг безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 30 травня 2019 року.

Суддя О.В.Грищенко