Провадження № 22-ц/824/2574/2019 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 лютого 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Сетам» на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 04 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам» про визнання електронних торгів з продажу арештованого майна недійсними та застосування наслідків їх недійсності, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувсядо суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що на офіційному веб-сайті системи електронних торгів ДП «Сетам» було розміщено оголошення про проведення електронних торгів з продажу транспортного засобу «Audi Q3» 2012 року випуску, р.н.НОМЕР_1. Реєстраційний номер лоту 234800, стартова ціна продажу лоту складала 478637,25 грн. Згідно вказаних в оголошенні відомостей, автомобіль перебував у заставі відповідно до договору застави № 7872 від 25 грудня 2012 року. Електронні торги проводилися в межах виконавчого провадження № В-7/56/47512585 щодо виконання рішення Лисичанського міського суду Луганської області про звернення стягнення на предмет застави. Бажаючи взяти участь в електронних торгах, він сплатив на рахунок відповідача гарантійний внесок в сумі 23931,86 грн.

Електронні торги з подажу транспортного засобу відбулися 06 вересня 2017 року, що підтверджується протоколом № 283336 про проведення електронних торгів, де вказано, що ним була заявлена найвища ціна і його було визнано переможцем електронних торгів. Однак, остаточний розрахунок 20 вересня 2017 року він не здійснив, бо в цей день довідався, що ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 05 вересня 2017 року у справі № 415/2735/16-ц було скасовано заочне рішення від 01 листопада 2016 року про звернення стягнення на предмет застави транспортний засіб «Audi Q3» 2012 року випуску, р.н.НОМЕР_1, а виконавчі листи повинні бути поверненими до суду без виконання. У зв'язку з чим в цей же день 20 вересня 2017 року він звернувся з листом до ДП «Сетам» з вимогою про повернення гарантійного внеску в сумі 23931,86 грн. та додаткової винагороди організатору в сумі 6073,14 грн. за лотом № 234800. Його вимога щодо повернення додаткової винагороди відповідачем задоволена, в частині повернення гарантійного внеску

- 2 -

відмовлено.

Вважає, що електронні торги, які за своєю природою є угодою купівлі-продажу, на підставі ст.ст.203,215 ЦК України слід визнати недійсними та застосувати наслідки їх недійсності за ст.216 ЦК України та повернути груші, оскільки заочне рішення суду було скасовано, а відтак електронні торги не могли бути спрямовані на реальну передачу майна у власність, чим порушено зміст договору купівлі-продажу. У зв'язку із наведеним просив визнати недійсними електронні торги, проведені відповідачем 06 вересня 2017 року по лоту № 234800, за результатами яких складений протокол № 283336 та стягнути із відповідача на його користь 23931,86 грн. і судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04 вересня 2018 року позов задоволено. Визнано недійсними оспорювані електронні торги, проведені ДП «Сетам» 06 вересня 2017 року,стягнуто на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 23931,86 грн. та судовий збір 1280 грн.

Не погоджуючись із рішенням, відповідач ДП «Сетам» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скарга мотивована неврахуванням судом того факту, що електронні торги не відбулися, бо були припинені 05 жовтня 2017 року на підставі постанови державного виконавця Солом'янського районного відділу ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві від 28 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 53315007. Оскільки за результатами торгів акт про реалізацію майна не складався відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮУ № 2831/5 від 29 вересня 2016 року, то торги не відбулися і договір купівлі-продажу укладено не було. Неукладений договір не може бути визнано недійсним, а тому висновки суду про повернення гарантованого внеску є хибними.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив його позов, а доводи апеляційної скарги ДП «Сетам» є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

ДП «Сетам» належним чином повідомлене про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, до суду не з'явилося, причин неявки не повідомило, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на

- 3 -

такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що маючи намір взяти участь в електронних торгах, які проводилися ДП «Сетам» щодо продажу арештованого транспортного засобу «Audi Q3», 2012 року випуску р.н. НОМЕР_1, номер лоту 234800, стартова ціна лоту 478637,25 грн., позивач подав заявку і сплатив на рахунок відповідача гарантійний внесок в сумі 23931,86 грн.

06 вересня 2017 року ДП «Сетам» провело електронні торги за реєстраційним номером лоту 234800 з реалізації вказаного транспортного засобу «Audi Q3», за результатами яких складено протокол № 283336 проведення електронних торгів, в якому переможцем торгів зазанчений позивач і на нього покладено обов'язок сплатити залишкову суму за придбаний на електронних торгах автомобіль у розмірі 570095 грн.

Також судом встановлено, що обумовлена протоколом № 283336 сума у розмірі 570095 грн. позивачем сплачена не була, оскільки останній після проведення електронних торгів виявив, що ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 05 вересня 2017 року скасоване заочне рішення від 01 листопада 2016 року, яке було підставою для передачі автомобіля на реалізацію, а виконавчі листи, на підставі яких здійснювалося виконання судового рішення, повернуті до суду без виконання.

Після виявлення даного факту позивач 20 вересня 2017 року подав відповідачу заяву про повернення коштів. Відповідач повернув позивачу додаткову винагороду у розмірі 6073,14 грн., у поверненні гарантійного внеску відмовив.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки його правомірністю та підставністю. При цьому суд виходив із того, що на момент проведення електронних торгів продавець втратив право реалізації товару за лотом № 234800 з огляду на скасування рішення суду, яке слугувало підставою реалізації майна.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263-264 ЦПК України в достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них.

Визнаючи недійсними оспорювані позивачем електронні торги, суд не звернув уваги на заперечення відповідача та не з'ясував чи був укладений договір купівлі-продажу майна за результатами проведення електронних торгів.

Зі змісту ч.1 ст.650, ч.1 ст.655 та ч.4 ст.656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Спірні правовідносини щодо реалізації майна на електронних торгах врегульовані Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом МЮУ № 2831/5 від 29 вересня 2016 року.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено п.8 розділу X Порядку, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності

- 4 -

на придбане майно у випадках, визначених законодавством.

Тобто, вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є договором (п.34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17).

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що електронні торги не відбулися, бо були припинені 05 жовтня 2017 року на підставі постанови державного виконавця Солом'янського районного відділу ДВС м.Київ від 28 вересня 2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 53315007 і акт про реалізаію майна не складався.

Вказані обставини встановлені судом і свідчать про те, що за результатами торгів договір купівлі-продажу з позивачем укладено не було. Неукладений договір не може бути визнано недійсним (п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 литопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Отже, висновки суду про наявність підстав для визнання електронних торгів як різновиду договору купівлі-продажу є хибними, не відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Окрім того, вирішуючи спір щодо визнання недійсними електронних торгів, суд допустив порушення норм процесуального права, що виявилося у наступному.

Відповідно до п.4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновків, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Виходячи з наведеного сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець - переможець електронних торгів.

Такий же правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, де вирішуючи спір про визнання електронних торгів недійсними Велика Палата вказала, що ухвалюючи судове рішення у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, порушеної за позовом учасника електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор електронних торгів і переможець таких торгів.

Приймаючи судове рішення у справі, суд першої інстанцій не врахував, що у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони правочину - державна виконавча служба та організатор торгів. В даній справі в якості відповідача залучений організатор торгів ДП «Сетам», тобто лише один із відповідачів, та не залучено в якості відповідача відповідної виконавчої служби, оскільки визнання недійсними електронних торгів впливає на її права та обов'язки.

Окрім того, визнаючи недійсним правочин, суд не врахував предмет та підстави позову. Так, заявляючи вимоги, позивач посилався на недійсність правочину та застосування наслідків недійсності у вигляді повернення коштів. В той же час суд у рішенні помилково

- 5 -

застосував до вимог про визнання правочину недійсним ст.ст. 651, 653, 693 ЦК України, які регулюють розірвання договору, на що позивач не посилався і що не є предметом позовних вимог.

Суд першої інстанції на вказані обставини справи та вимоги закону уваги не звернув, не дав їм належної оцінки, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не грунтується на матеріалах справи та вимогах закону і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з огляду на те, що за наслідками проведення електронних торгів договір купівлі-продажу укладено не було, а відтак договір, який не укладався, не може бути визнано недійсним і застосовано наслідки недійсності у вигляді поверенння отриманого за правочином.

При цьому колегія суддів виходить з того, що права позивача на повернення гарантійного внеску підлягають захисту у інший спосіб.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на позивача понесені відповідачем судові витрати на сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Сетам» задоволити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 04 вересня 2018 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам» про визнання електронних торгів з продажу арештованого майна недійсними та застосування наслідків їх недійсності.

Сягнути із ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1) на користь Державного підприємства «Сетам» (місцезнаходження: 01001 м.Київ вул.Стрілецька 4-6, ) судовий збір у розмірі 2114 гривень 41 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: