П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року місто Маріуполь

справа № 241/2027/18

провадження № 22-ц/804/486/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Єфремова О.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду Донецької області у складі судді Апалькової О.М. від 26 листопада 2018 року

в с т а н о в и в :

22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що з 11 січня 2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Приблизно з серпня 2018 року між нею та відповідачем припинені шлюбні стосунки, у зв'язку з чим вони не ведуть спільного господарства. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними постійно виникали скандали, сварки та бійки, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки повністю втрачено почуття любові та поваги. Вважає примирення неможливим, а надання строку на примирення недоцільним. Просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 11 січня 2014 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №15. Після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької від 26 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Шлюб, укладений та зареєстрований Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області 11 січня 2014 року, актовий запис за № 15, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Позивачу ОСОБА_1 повернуто дівоче прізвище- «ОСОБА_1». Стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спільне життя позивача та відповідача не склалося, між ними постійно виникали скандали, сварки, повністю втрачено почуття любові та поваги один до одного. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюбні стосунки фактично припинили у серпні 2018 року. За таких обставих суд вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін.

02 січня 2019 року відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Першотравневого районного суду Донецької від 26 листопада 2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, але встановити, що фактичне припинення шлюбних відносин сталося у вересня 2018 року, оскільки це має значення для захисту прав та інтересів подружжя, стосується визначення обсягу майна, набутого в шлюбі та поділу цього майна.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи. Суд дійшов помилкового висновку, що шлюбні стосунки між сторонами припинені в серпні, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження цього факту. Відповідач наполягає, що ще в вересні 2018 року стосунки між подружжям тривали, вони вели спільне господарство, проте надати докази цього у суд першої інстанції він не зміг, оскільки телефон, в якому збережено відео та фото подружньої переписки, знаходився у ремонті.

07 лютого 2019 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме копії позовної заяви ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дітей, в якому позивачка зазначає, що фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинились у вересні 2018 року.

12 лютого 2019 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1, в якому вона просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 в повному обсязі, оскільки відповідач отримував позовну заяву, ознайомився з нею, відзиву не подавав, що свідчить про те, що він повністю був згоден з фактами, викладеними в позовній заяві.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 заперечували проти доводів апеляційної скарги і просили залишити її без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційної інстанції не з?явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та дотримався вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Згідно з частиною 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11 січня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №15, після укладення шлюбу чоловікові і дружині присвоєно прізвище ОСОБА_2.

22 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх з відповідачем спільне життя не склалося, шлюбні відносини між ними припинено з серпня 2018 року, вони не пов'язані спільним побутом, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе.

Відповідач 26 листопада 2018 року подав до суду заяву, з якої вбачається що він згодний на розлучення з ОСОБА_1 та просить справу розглянути за його відсутності.

Встановивши, що сторони мають різні погляди на сім'ю та взаємовідносини між подружжям, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім'я фактично розпалася та її відновлення неможливе, суд обґрунтовано прийшов до висновку про розірвання шлюбу, проти чого не заперечує і відповідач в своїй апеляційній скарзі, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду про розірвання шлюбу.

Проте доводи апеляційної скарги, що судовим рішенням безпідставно встановлений факт припинення подружніх стосунків між сторонами у серпні 2018 року, заслуговують на увагу.

В мотивувальній частині рішення суд зазначив, що сторони шлюбні стосунки фактично припинили у серпні 2018 року, але якими доказами або обставинами встановлено саме цей період часу припинення шлюбних стосунків між сторонами з рішення суду не вбачається. В позовній заяві ОСОБА_1 зазначений період часу припинення подружніх стосунків серпень 2018 року, але доказів на підтвердження цієї обставини позивачем не надано, а відповідач проти цього заперечує в апеляційній скарзі.

До позовної заяви позивачем долучено копії паспортів сторін, довідок про присвоєння ідентифікаційного коду сторонам, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дітей. Доказів відносно обставин, зазначених в позовній заяві позивачем не надавалось ні на час звернення до суду, ні під час розгляду справи, який відбувся за відсутності сторін.

Предметом розгляду позову ОСОБА_1 в суді першої інстанції було розірвання шлюбу і в цій частині суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та дотримався вимог матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни судового рішення.

Проте, апеляційний суд вважає можливим, виключити з мотивувальної частини рішення фразу: «З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюбні стосунки фактично припинили у серпні 2018 року», оскільки ця обставина не була предметом розгляду при вирішенні питання про розірвання шлюбу, не підтверджена наявними в матеріалах справи доказами та не впливає на висновок суду про розірвання шлюбу.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини рішення фразу: «З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюбні стосунки фактично припинили у серпні 2018 року».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 лютого 2019 року.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді Л. М. Кочегарова

Т.Б. Ткаченко