Справа № 342/1278/18
Провадження № 2/342/193/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно з врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В позові покликається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2012 року по 30 листопада 2017 року. У шлюбі у них 12 березня 2014 року народився син ОСОБА_3, який в даний час є неповнолітнім, проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні та вихованні, відповідач самоусунувся від утримання власної дитини. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, у них почастішали сварки, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Рішенням Городенківського районного суду від 30.11.2017р. шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_4 залишено проживати з позивачкою. З того часу, коли сторони перестали спільно проживати, відповідач не надає коштів на утримання дитини, не цікавиться вихованням та розвитком сина, всупереч вимог закону не приймає жодної участі в його матеріальному забезпеченні. Відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має, а значить може надавати матеріальну допомогу їхньому синові, однак всупереч вимогам сімейного законодавства, добровільно цього не робить. Саме це змусило позивачку звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Син ОСОБА_3 відвідує садочок за який позивачка сплачує 340 грн. щомісячно. Хлопчик росте, розвивається, у зв'язку з чим потребує збалансованого харчування, вітамінів, розвиваючих іграшок та літератури. За законом обов'язок забезпечувати ці потреби покладаються на обидвох батьків, однак відповідач взагалі не цікавиться здоров'ям сина. Позивачка на даний час ніде не працює та утримує сина за рахунок матеріальної допомоги від своїх батьків. Відповідач не має інших утриманців, він працездатний, фізично здоровий, наскільки відомо позивачці він постійно працює та одержує хороший заробіток. За таких обставин позивачка просить позов задовольнити.

21 січня 2019 року до суду від відповідача поступив відзив на позовну заяву про стягнення аліментів. Відповідно до поданого відзиву відповідач просить частково задовольнити позов та стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1200 грн., та зменшити розмір витрат на оплату послуг адвоката із суми 1000 грн. до 400 грн. з підстав зазначених у відзиві.

З відповіді на відзив (в порядку ст.199 ЦПК України) позивачка просить задоволити її позовну заяву у повному обсязі та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у заявлено нею розмірі з підстав наведених у відповіді на відзив.

Позивачка в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить задовільнити.

Відповідач в судове засідання не зявилися, подали до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просить задовольнити частково та стягувати на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1200 грн., та зменшити розмір виплат на оплату послуг адвоката до 400 грн.

Передбачених ч.1 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із копії свідоцтва про народження серії І-НМ № 256227, виданого 20 березня 2014 р. виконкомом Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, актовий запис № 4 від 20.04.2014р.

Копією Рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 листопала 2017 року по справі № 342/866/17 (провадження №2/342/603/2017) доводиться, що шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Пєтчик) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 19 травня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Яремчанського міського управління юстиції, актовий запис № 20 - розірвано; неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на проживанні з матір'ю ОСОБА_1.

Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Судом встановлено, що сторони не перебувають у шлюбі. Відповідач, який проживає окремо від сина, коштів на утримання дитини не надає.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 184 згаданого Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року № 2629-VІІІ визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, який становить з з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років з 1 січня 2019 р. не може бути менший, ніж 813 грн.

Враховуючи обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, приймаючи до уваги відсутність даних про те, що відповідач має інших утриманців, відсутність доказів про розмір отримуваного відповідачем доходу (заробітку), суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 12.11.2018 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити негайному виконанню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), часу витраченого на вказані роботи виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції правнича допомога ОСОБА_1 надавалась адвокатом ОСОБА_6

До позовної заяви позивачкою подано квитанцію адвоката ОСОБА_6 від 09.11.2018 року №64 в якій платником зазначено ОСОБА_1 та визначено суму 1000 грн. за надання послуг адвоката та подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом ОСОБА_6

Відповідно до роз'яснень п.48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З урахуванням наведеного, з відповідача слід стягнути на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 19, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 (одній тисячі двісті) грн. з врахуванням індексації відповідно до закону, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 12.11.2018 р. і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету судовий збір в розмірі 704,8 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 витрати на правову допомогу в розмірі 500 (п'ятсот) гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_1 - вул. Нестайка,1 с. Серафинці, Городенківський район, Івано-Франківська область; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 - вул. Свободи,349а, м. Яремче, Івано-Франківська область.

Суддя: Гайдич Р. М.