Дата документу 13.02.2019 Справа № 328/174/18
Запорізький апеляційний суд
ЄУН 328/174/18Головуючий у 1-й інстанції Ушатий І.Г.
Пр. № 22-ц/807/302/19Суддя-доповідач Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі::

головуючого Воробйової І.А.,

суддів Бєлки В.Ю., Онищенка Е.А.

секретар Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Дніпровська електроенергетична система» на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 24 травня 2018 року у справі за позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Дніпровська електроенергетична система» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання ним трудових обов'язків

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Дніпровська електроенергетична система» звернулось до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 на користь ДН «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Дніпровська електроенергетична система» завдану недостачею та пошкодженням майна підприємства матеріальну шкоду в розмірі 163032,95 грн. та судові витрати в сумі 16539,38 грн., в тому числі судовий збір 2445,49 грн. та 16163,89 грн. витрати на оплату оцінки завданого позивачу збитку та його рецензію, всього в сумі 195736,22 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначило, що згідно наказу ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» №173 від 26.05.2017 р. «Про припинення відокремлених підрозділів» відокремлений підрозділ «Запорізькі магістральні електричні мережі» припинив свою діяльність з 01.09.2017 р. Так, у відповідності до наказу ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» №412 від 16.12.2016 р. «Про оптимізацію роботи відокремлених підрозділів» всі необоротні активи відокремленого підрозділу «Запорізькі магістральні електричні мережі» були передані до Відокремленого підрозділу «Дніпровська електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Таким чином, відокремлений підрозділ «Запорізькі магістральні електричні мережі» втратив статус відокремленого та перетворився у структурний підрозділ Дніпровської ЕС. Дніпровська ЕС здійснює функції з контролю і координації діяльності створеного на базі Запорізьких МЕМ структурного підрозділу та має право представництва у суді.

07.09.2011 р. наказом №199-к ОСОБА_3 переведено на посаду начальника Служби механізації та транспорту Запорізьких МЕМ та укладено з ним Договір про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

На виконання наказів ДП «НЕК «Укренерго» від 16.12.2016 р. №412 «Про оптимізацію роботи відокремлених підрозділів» та Дніпровської ЕС від 20.01.2017 р. № 35, від 24.01.2017 р. №38, керуючись п.7 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 р. №879, 29.02.2017 р. в присутності матеріально-відповідальної особи Запорізьких МЕМ - начальника СМіТ ОСОБА_3 була проведена інвентаризація необоротних активів, що зберігались в службі механізації та транспорту Запорізьких МЕМ, за результатами якої складено інвентаризаційний опис необоротних активів та Протокол засідання інвентаризаційної комісії щодо підведення підсумків інвентаризації необоротних активів Запорізьких МЕМ.

В ході проведеної інвентаризації встановлено: недостачу трактора К700А Кіровець (інв.№81667); розукомплектування автомобіля КАЗ-4540, реєстровий номер НОМЕР_6, інв.№11169; розукомплектування автомобіля ГАЗ-33021, реєстраційний номер НОМЕР_7, інв.№00440; розукомплектування НОМЕР_12 на шасі КРАЗ-250 реєстраційний номер НОМЕР_8, інв..№00016; розукомплектування автомобіля КРАЗ-258Б1, реєстраційний номер НОМЕР_1, інв.№01204; розукомплектування автомобіля УАЗ-2206, реєстраційний номер НОМЕР_2, інв.№00709; розукомплектування автомобіля ГАЗ-2410, реєстраційний номер НОМЕР_9, інв..№00965; розукомплектування автомобіля ВАЗ-21213, реєстраційний номер НОМЕР_3, інв..№00710; розукомплектування автомобіля ГАЗ-32213, реєстраційний номер НОМЕР_10, інв..№00659; розукомплектування автомобіля ГАЗ-33021, реєстраційний номер НОМЕР_11, інв.№00407.

31.03.2017 р. наказом №159-к Запорізьких МЕМ відповідача звільнено у зв'язку з переведенням до Дніпровської ЕС.

Перед звільненням в зв'язку з переведенням до Дніпровської ЕС, 22.03.2017 р. було проведено повторну інвентаризацію, результати якої підтвердили факт недостачі та пошкодження матеріальних цінностей.

Також, факт розукомплектування транспортних засобів зафіксовано в Актах технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №№ 1-9 від 06.04.2017 р. при передачі ввірених відповідачу товарно-матеріальних цінностей за Наказом №176 від 05.04.2017 р.

За результатами інвентаризації, з метою виявлення винних осіб, було проведено службове розслідування. В ході службового розслідування були розглянуті щорічні інвентаризаційні описи за період з 2012 р. по 2016 р. та встановлена наявність, укомплектованість та придатність до експлуатації трактору К700А «Кіровець», наявність, укомплектованість та придатність до експлуатації дев'яти одиниць транспортних засобів інв..№1169, інв.. №00440, інв..№00016, інв.№ 01204, інв..№00709, інв..№00965, інв..№00710, інв..№00659, інв..№00407 у зазначений період. За результатами службового розслідування підтвердилися висновки інвентаризації та встановлено винну в нестачі матеріальних цінностей особу - ОСОБА_3.

Причини факту розукомплектування транспортних засобів та нестачі одного трактору відповідач пояснити не зміг.

Наказом №262-к від 06.04.2017 р. відповідача звільнено за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Керуючись ч.2, 4 ст.135-3 КЗпП України, розмір шкоди було визначено шляхом оцінки збитків відповідно до вимог ст..7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затверджених постановою КМУ від 22.01.1996 р. №116.

Відповідно до Зведеної відомості №108 вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортних засобів, в результаті їх розукомплектування, складеної на підставі Звітів про оцінку, складених ФОП ОСОБА_4, загальний розмір збитків складає 163032,95 грн.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 24 травня 2018 року у задоволенні позову позивача відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Дніпровська електроенергетична система» просило рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності у відповідності до статті 134 КЗпП України, оскільки не доведено наявність вини відповідача у незабезпеченні збереження отриманих цінностей, факт передання йому для зберігання майна у належному стані, цілість якого він не забезпечив.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії наказу №199-к від 07.09.2011 р. ОСОБА_3 переведено на посаду начальника служби механізації і транспорту ЗМЕМ. (т.1 а.с.48).

За приписами положень ст. 134 КЗпП України - відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Пленум Верховного Суду України в пункті 8 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" від 29 грудня 1992 року № 14 роз'яснив, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України - письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

07.09.2011 р. між підприємством Запорізькі магістральні електричні мережі та начальником СМіТ ОСОБА_3 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. (т.1 а.с.51)

Відповідно до наказу ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» №173 від 26.05.2017 р. «Про припинення відокремлених підрозділів» відокремлений підрозділ «Запорізькі магістральні електричні мережі» припинив свою діяльність з 01.09.2017 р. (т.1 а.с.8-9)

Згідно наказу ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» №412 від 16.12.2016 р. «Про оптимізацію роботи відокремлених підрозділів» всі необоротні активи відокремленого підрозділу «Запорізькі магістральні електричні мережі» були передані до Відокремленого підрозділу «Дніпровська електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (т.1 а.с.10-11).

На підставі наказів ДП «НЕК «Укренерго» від 16.12.2016 р. №412 «Про оптимізацію роботи відокремлених підрозділів» та Дніпровської ЕС від 20.01.2017 р. № 35, від 24.01.2017 р. №38, керуючись п.7 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 р. №879, 29.02.2017 р. за участю матеріально-відповідальної особи Запорізьких МЕМ - начальника СМіТ ОСОБА_3 була проведена інвентаризація необоротних активів, що зберігались в службі механізації та транспорту Запорізьких МЕМ (т.1 а.с.10, 52-58, 59-65).

По результатам інвентаризації складено інвентаризаційний опис необоротних активів та Протокол засідання інвентаризаційної комісії щодо підведення підсумків інвентаризації необоротних активів Запорізьких МЕМ від 28.02.2017 р. згідно якого під час проведення інвентаризації встановлено: недостачу трактора К700А Кіровець (інв.№81667) та технічного паспорту, в наявності бак та кабіна, задні крила, міст, капот у вигляді металобрухту; розукомплектування автомобілів: КРАЗ-250 КС 4562 реєстраційний номер НОМЕР_8, інв..№00016; КАЗ-4540, реєстраційний номер НОМЕР_6, інв.№11169; УАЗ-2206, реєстраційний номер НОМЕР_2, інв.№00709; ГАЗ-3321, реєстраційний номер НОМЕР_11, інв.№00407; ГАЗ-32213, реєстраційний номер НОМЕР_10, інв..№00659; ВАЗ-21213, реєстраційний номер НОМЕР_3, інв..№00710; ГАЗ-2410, реєстраційний номер НОМЕР_9, інв..№00965; ГАЗ-33021, реєстраційний номер НОМЕР_7, інв.№00440; КРАЗ-25851, інв.№01204 (т.1 а.с.66-73).

14.03.2017 р. ОСОБА_3 надав письмові пояснення в яких зазначив, що він працює начальником СМіТ ЗМЕМ з 2011 р., з моменту його приходу і по теперішній час трактор К-700 1985 р.в. знаходиться в розібраному стані, є кабіна, капот, бензобак, 4 крила і один міст. Рами, двигуна, ні іншого навісного обладнання від цього трактору не було. Він його прийняв в такому вигляді. Ким був розукомплектований і по яким причинам пояснити не може (т.1 а.с.74).

Було складено висновок про результати службового розслідування за фактом нестачі трактору К700А Кіровець (інв.№81667) та розукомплектування 9 одиниць транспортних засобів (інв..№ 00016, інв.. №11169, інв..№00709, інв.№00407, інв..№00659, інв.№00710, інв..№00965, інв..№00440, інв.№01204), які станом на 01.02.2017 р. обліковувалися на балансі Запорізьким МЕМ та знаходилися на відповідальному зберіганні начальника СМтаТ Запорізьких МЕМ ОСОБА_3, згідно якого підтверджені встановлені інвентаризацією факти: нестача трактору К700А «Кіровець» та розукомплектування 9 одиниць транспортних засобів, було запропоновано здійснити оцінку збитків та вирішити питання про проведення претензійно-позовної роботи з відшкодування матеріально-відповідальною особою ОСОБА_3 завданих підприємству збитків від нестачі та розукомплектування необоротних матеріальних активів, які знаходилися в його підзвіті (т.1 а.с.75-77).

Згідно копії наказу №159-к від 31.03.2017 р. ОСОБА_3 звільнено з займаної посади на підставі п.5 ст.36 КЗпП України в зв'язку з переведенням до відокремленого підрозділу Дніпровська ЕС ДП «НЕК «Укренерго» (т.1 а.с.78).

Згідно запису № 15 від 01.04.2017 р. в трудовій книжці БТ-І №9173228 ОСОБА_3 було прийнято за переведенням начальником гаража №2 служби транспортного забезпечення на підставі наказу 3234-к від 31.03.2018 р (т.2 а.с.21).

На підставі наказу №176 від 05.04.2017 р. комісією відокремленого підрозділу «Дніпровська енергетична система» ДП «НЕК «Укренерго» було проведено передачу товарно-матеріальних цінностей від начальника гаража №2 СТЗ ОСОБА_3 до начальника СТЗ ОСОБА_5, та складено акти №1-9 технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер (т.1 а.с.83-93).

Наказом №262-к від 06.04.2017 р. начальника гаража служби транспортного забезпечення ОСОБА_3 звільнено з займаної посади за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України). (т.1 а.с.94)

Згідно зведеної відомості №108 вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортних засобів, в результаті їх розукомплектування: транспортний засіб ВАЗ-21213, 1996 р.в. д.н.НОМЕР_3, вартість матеріального збитку 1264,49 грн. (звіт №7); транспортний засіб КАЗ-4540, 1990 р.в. д.н.НОМЕР_6, вартість матеріального збитку 16027,08 грн. (звіт №1); транспортний засіб КРАЗ-258Б1, 1992 р.в. д.н.НОМЕР_1, вартість матеріального збитку 5893,88 грн. (звіт №4); транспортний засіб НОМЕР_12 на шасі КРАЗ-250, 1992 р.в. д.н.НОМЕР_8, вартість матеріального збитку 9040,09 грн. (звіт №3); транспортний засіб ГАЗ-2410, 1992 р.в. д.н.НОМЕР_9, вартість матеріального збитку 5586,88 грн. (звіт №6); транспортний засіб ГАЗ-32213, 1998 р.в. д.н.НОМЕР_4, вартість матеріального збитку 9209,55 грн. (звіт №8); транспортний засіб ВАЗ-33021, 1997 р.в. д.н.НОМЕР_7, вартість матеріального збитку 3997,17 грн. (звіт №2); транспортний засіб ГАЗ-33021, 1996 р.в. д.н.НОМЕР_11, вартість матеріального збитку 7169,54 грн. (звіт №9); транспортний засіб УАЗ-2206, 1998 р.в. д.н.НОМЕР_2, вартість матеріального збитку 5834,27 грн. (звіт №5); трактор колісний К-700А, 1985 р.в., вартість матеріального збитку 99010,00 грн. (довідка №10) (т.1 а.с.95).

Згідно зі статтею 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Наведена правова норма характеризує юридичний склад, тобто перелічує юридичні факти, сукупність яких дає власникові право притягнути працівника до матеріальної відповідальності. Таких юридичних фактів чотири: порушення працівником трудових обов'язків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний зв'язок між порушенням і шкодою та вина працівника. Відсутність хоча б одного з цих фактів виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

За змістом ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.135-1 цього кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані;5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків;7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків.

Таким чином, обов'язковою умовою повної матеріальної відповідальності працівника, крім укладення з ним відповідного письмового договору, є факт передання йому для зберігання майна або інших цінностей, цілість яких він не забезпечив. За інші види прямої дійсної шкоди працівник, який підписав договір про повну матеріальну відповідальність, може нести повну матеріальну відповідальність лише у випадках, передбачених законодавством.

Згідно зі ст.135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

З роз'яснень, викладених у п. 3, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» вбачається, що суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що обов'язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавці. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну при виконанні трудових обов'язків за наявності, порушення працівником трудових обов'язків, наявності прямої дійсної шкоди, причинного зв'язку між порушенням і шкодою та вини працівника.

З оригіналів актів вбачається, що трактор К-700 д.н.НОМЕР_5, 1985 р.в. НОМЕР_13, шасі без номера мав повний фізичний знос, відновленню не підлягав (т.1 а.с.242-243).

Згідно копії листа №46/814 від 20.04.1999 р. директор Дніпровської електроенергетичної системи ОСОБА_6 просив директора НЕК «Укренерго» ОСОБА_7 надати дозвіл на продаж ПП «Байда» Василівського району Запорізької області трактора К 700, 1985 р.в. д.н. НОМЕР_5 з 1999 р., двигун 500, шасі б/н, непридатного для подальшої експлуатації, який знаходиться на балансі Запорізьких магістральних мереж, залишкова вартість трактора складала 4130 грн. Отримані кошти будуть направлені на потреби підприємства. З резолюції на листі вбачається, що дозвіл на продаж трактора К700 було надано 20.04.1999 р. (т.2 а.с.18).

З копій інвентарних описів необоротних актив від 01.11.2012 р., від 01.11.2013 р., 01.11.2014 р., 01.11.2015 р. вбачається, що в них відсутня інформація про фактичний стан матеріальних цінностей, а лише вказана їх вартість за даними бухгалтерського обліку (т.2 а.с.29-44).

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем не надано будь-яких доказів про передачу відповідачу вказаних транспортних засобів в належному, працездатному стані, взагалі не надані докази про технічний стан транспортних засобів, які були передані відповідачу. Крім того не надані докази того, що вказані транспортні засоби взагалі були фактично передані ОСОБА_3 за актом приймання-передачі.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, зводяться до переоцінки доказів, яким надана оцінка судом першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Дніпровська електроенергетична система» залишити без задоволення.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 24 травня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено лютого 19 лютого 2019 року.

Головуючий:
Судді: