Справа № 462/7558/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманської І.І., за участю заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Київський військовий ліцей імені Івана Богуна, про встановлення факту, що має юридичне значення ,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 28.11.2018 року звернувся до суду з заявою , в якій зазначив, що він на підставі виклику начальника Київського військового ліцею, відповідно до наказу Бершадського районного військового комісара з липня 1993 року був направлений для здачі вступних екзаменів в розпорядження начальника Київського військового ліцею. Київський військовий ліцей було створено на базі Київського суворовського військового училища відповідно до вимог п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 490 від 19.08.1992 «Про реформу системи військової освіти», який відносився до системи військової освіти Міністерства оборони України, тобто мав статус військового навчального закладу. Київський
військовий ліцей у своїй діяльності керувався Тимчасовим Статутом Збройних Сил України, види забезпечення здійснювалось на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.1993 №419 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», наказу Міністра оборони України від 22.07.1993 №161 «Про введення в діючих норм продовольчих пайків для військовослужбовців
збройних Сил України». 24 серпня 1993 року він був зарахований на навчання до Київського
військового ліцею, в якому навчався до 16 червня 1995 року. Після закінчення навчання, відповідно до розподілу та державного замовлення на навчання його документи були направлені для здачі вступних іспитів до Академії Прикордонних військ України імені Богдана Хмельницького. На підставі діючих на той час нормативних актів він , вступаючи до Київського військового ліцею,розраховував на відповідний статус військовослужбовця. Однак при розрахунку вислуги років військової служби йому не врахували період військової служби навчання у Київському військовому ліцеї. Зарахування до вислуги років військової служби неврахованих періодів необхідно для внесення змін до особової справи та перерахунку надбавки за вислугу років . Також встановлення цього юридичного факту вплине на порядок надання йому чергової відпустки, матиме вплив на умови нарахування пенсії. Просить суд встановити факт проходження ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової служби в період навчання у Київському військовому ліцеї з 24.08.1993 по 16.06.1995, відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 25.03.1992.
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, додав, що після закінчення 9-класу Красносільської середньої школи Винницької області у 1993 році був направлений за наказом військового комісару для здачі вступних екзаменів в розпорядження начальника Київського військового ліцею, навчався з 24 липня 1993р. по 16 червня 1995 р. Просив суд задовольнити вимоги.
Представник заінтересованої особи - Київський військовий ліцей ім.. І. Богуна, в судове засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення, яким просив визнати факт навчання у Київському ліцею у період з 24.08.1993 року по 16.06.1995 року, однак цей період у військовий строк не зараховувати.
Вислухавши пояснення заявника , дослідивши докази по справі в їх сукупності , суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст..315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення .

Судом встановлено, що згідно до архівної довідки Міністерства оборони України за № 8376 від 24.10.2005 року ОСОБА_1 за наказом №61 від 24.08.1993 року зачислений курсантом 4 взводу 6 роти на 1 курс Київського військового ліцею на підставі Директиви начальника Головного штабу МО України від 4.3.1993 р. №31 , вимог наказу МО 1981 №150.

З довідки Київського військового ліцею ім..Івана Богуна від 15.06.2006 року за №77 вбачається, що ОСОБА_1 навчався в період з 1993 року (наказ НЛ №61 від 24.08.1993 року) по 1995 рік (наказ НЛ №63 від 16.06.1995 року) в ліцеї, припис знищений встановленим порядком відповідно до наказу міністра оборони РСРС№225 від 1981 року.

Згідно до Витягу із послужного списку полковника ОСОБА_1 вбачається, що у період з 26.07.1995 року по 1.09.1995 року він був курсантом Академії Прикордонних військ України ім..Богдана Хмельницького.

Суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав.

З врахуванням вимог ст.58 Конституції України суд приходить до висновку, що під дію спірних правовідносин підпадає Закон України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції Закону від 25 березня 1992 року.
Стаття 58 Конституції України встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до практики тлумачення Конституційним Судом України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (Рішення від 5 квітня 2001 року у справі № 1-16/2001 та Рішення від 2 липня 2002 року у справі № 1- 8/2002 тощо) дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9.02.1999 року № 1- рп/99 , до події,факту застосовується той закон або інший нормативно- правовий акт,під час дії якого вони настали або мали місце.
Стаття 5 Цивільного кодексу України встановлює, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції, що діяла на час вступу заявника до Київського військового ліцею та всього періоду навчання у ньому, початком перебування на військовій службі вважався день прибуття на навчання до військового навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних. За приписом ст.25, що діяла на момент спірних правовідносин громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами. Навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.
У роз`ясненнях Міністерства юстиції України від 04.04.2006 року зазначається, що при нарахуванні вислуги років військовослужбовцям, які в період з 25 березня 1992 року по 31 липня 1999 року навчались у військових ліцеях, необхідно керуватись нормами Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції Закону від 25 березня 1992 року
Відповідно до Тимчасового положення про проходження військової служби громадянами України, затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 року №174/93, що діяло на час вступу до Київського військового ліцею початком перебування на військовій службі вважався день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом - для допризовників, призовників і військовозобов`язаних. Відповідно до статті 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Суд вважає, що заявник ОСОБА_1 на законних підставах звернувся до суду з заявою про встановлення факту проходження служби, оскільки встановлення такого факту стосується його інтересів.

Суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст., 2, 10, 11, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військової служби в період навчання у Київському військовому ліцеї з 24.08.1993 по 16.06.1995, відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 25.03.1992.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Повний текст складений 2 травня 2019 року.

С у д д я: Румілова Н.М.