Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 344/8154/15-ц

провадження № 61-18538св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року у складі колегії суддів: Ясеновенко Л. В., Горейко М. Д., Проскурніцького П. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_3 вона виявила у сейфі розписку, згідно якої 19 березня 2004 року ОСОБА_3 позичив ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10 000,00 доларів США.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється у добровільному порядку повернути борг, ОСОБА_3 просила суд стягнути на її користь 247 852,59 грн - еквівалент 10 000 доларів США.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2016 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що право вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про повернення боргу припинено у зв`язку зі смертю останньої. При цьому право вимоги до спадкоємців померлої припинено у зв`язку з непред`явленням кредитором спадкодавця протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину. Строк на пред`явлення вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 також пропущений, оскільки він обчислюється з часу смерті ОСОБА_4

Не погодившись з цим рішенням, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 247 852,59 грн боргу за договором позики.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішеннясуду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 , звернувшись з вказаним позовом у 2015 році, не пропустила строк позовної давності, яка відповідно до статті 257 ЦК України встановлена тривалістю у три роки.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У березні 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від ОСОБА_2 надійшла касаційна скарга на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалене рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

11 квітня 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому представник позивача просив суд касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

06 червня 2019 року вказана справа передана судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 19 березня 2004 року ОСОБА_3 позичив ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10 000,00 доларів США, що підтверджується власноручно написаною розпискою.

Зі змісту розписки вбачається, що строк настання виконання зобов`язання сторонами не обумовлений.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2009 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2014 року, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 11 січня 1989 року по 03 листопада 2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, ОСОБА_1 є єдиним його спадкоємцем.

06 листопада 2013 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 вимогу про повернення боргу, яка у добровільному порядку виконана не була.

10 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відтак, з огляду на солідарний обов`язок боржників, кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

Встановлено, що за договором позики 19 березня 2004 року ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_4 набули солідарний обов`язок повернення позикодавцеві ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 10 000,00 доларів США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позикодавець ОСОБА_3 помер і ОСОБА_1 є єдиним його спадкоємцем.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, з моменту смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 набула право вимоги повернення від ОСОБА_2 позики за договором позики 19 березня 2004 року. При цьому, відповідно до абзацу 2 частини першої статті 1049 ЦК України, оскільки договором не був встановлений строк повернення позики, цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, а позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це.

06 листопада 2013 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 вимогу про повернення боргу за договором позики 19 березня 2004 року, яка протягом тридцяти днів від дня пред`явлення у добровільному порядку виконана не була.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При таких обставинах, звернувшись 10 червня 2015 року до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, ОСОБА_1 строки позовної давності не пропустила.

Таким чином, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення боргу.

Посилання у касаційній скарзі на те, що у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 солідарного боржника ОСОБА_4 кредитор ОСОБА_3 набув право на стягнення сум коштів зі спадкоємців цього боржника у відповідності до частин другої та четвертої статті 1281 ЦК України, а тому набув і право вимоги до ОСОБА_2 , як солідарного відповідача, є безпідставним, оскільки протирічить приписам частини першої статті 543 ЦК України.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Верховний Суд встановив, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанцій ухвалене з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для її скасування відсутні.

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховних Суд поновлює виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило