ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року м. Чернівці

справа № 727/4211/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанська Н. К.

суддів: Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Слободян Г.М.,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно.

Посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати ОСОБА_4 Після смерті останніх відкрилася спадщина на квартиру №124 та квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги після смерті батьків є він та його брат ОСОБА_2

Зазначав, що він вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім цього, зазначав, що його прізвище не співпадає з прізвищем батька.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд: встановити факт, що батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку в квартирі за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 68 кв.м.; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку в квартирі за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 58,30 кв.м.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2018 року позов задоволено.

Встановлено факт, що батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, був ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті батьків: на Ѕ частку у квартирі за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 68 кв.м., та на Ѕ частку у квартирі за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 58,30 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9514,80 грн.

На рішення суду в частині стягнення судових витрат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 9514,80 грн.

Вказує на те, що в матеріалах справи є заява представника позивача про підтримання позовної заяви в повному обсязі та в якій останній просить судові витрати з відповідача не стягувати. У своєму рішення суд першої інстанції також посилається на зміст зазначеної заяви, але в той же час стягує з відповідача 9514,80 грн судового збору без будь-якої аргументації та роз'яснень.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині стягнення судових витрат скасуванню з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно сторонами не оскаржується, а отже в силу положень ст.ст.13, 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при виготовленні повного тексту судового рішення допустив грубе порушення процесуального законодавства, яке є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 268 ЦПК України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення суду.

Частиною восьмою статті 268 ЦПК України визначено, що після проголошення рішення суд, який його ухвалив не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Тобто, проголошення рішення суду - це прилюдне доведення судом його змісту до відома осіб, які беруть участь у справі.

Проголошення рішення відбувається усно шляхом зачитування суддею тексту рішення, виготовленого у нарадчій кімнаті. Проголошення рішення без видалення суду в нарадчу кімнату або іншою особою (замість судді) не допускається.

Рішення проголошується негайно після закінчення судового розгляду, тобто після виходу суду з нарадчої кімнати. Негайність означає, що суд не вправі відкладати проголошення рішення на інший час.

За загальним правилом, рішення оголошується прилюдно.

Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Судом установлено, що 14 грудня 2018 року Шевченківським районним судом м.Чернівці проголошено вступну та резолютивну частини рішення у даній справі, яким позов ОСОБА_1 задоволено: встановлено факт, що батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3; визнано за ОСОБА_1 спадкове майно, яке залишилося після смерті батьків: Ѕ частку у квартирі за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 68 кв.м. та Ѕ частку у квартирі за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 58,30 кв.м.

Водночас 21 грудня 2018 року Шевченківським районним судом м. Чернівці виготовлено повний текст вищевказаного судового рішення, яким крім вирішення справи по суті позову, також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9514,80 грн.

Тобто, резолютивна частина повного тексту рішення, яка виготовлена пізніше, не відповідає резолютивній частині короткого рішення, яка була виготовлена та підписана судом в нарадчій кімнаті.

Зокрема, резолютивна частина рішення суду першої інстанції, проголошеного 14 грудня 2018 року, не містить висновку суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат по сплаті судового збору в сумі 9514,80 грн.

Таким чином, районний суд на порушення ч.8 ст.268 ЦПК України, не зазначивши у резолютивній частині короткого тексту рішення про стягнення судових витрат, змінив своє рішення, вказавши про вирішення судових витрат в резолютивній частині повного тексту судового рішення.

Враховуючи, що суд першої інстанції допустив грубе порушення норм процесуального права, то колегія суддів вважає, що рішення суду в частині вирішення судових витрат підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 грудня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат по сплаті судового збору в сумі 9514,80 грн. скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І. Владичан

Н.Ю. Половінкіна