Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/12/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

23 квітня 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі по тексту - позивач) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, у якому просило стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 20 123,57 грн., витрати на проведення оцінки розміру шкоди у розмірі 620,00 грн., а також судовий збір.

Позовні вимоги мотивує тим, що 24 листопада 2016 року в м. Києві по площі Перемоги відбулась ДТП, за участю автомобіля «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_1, під керуванням відповідача та автомобіля «Хонда Сивик», державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року у справі № 761/43493/16-п, встановлено вину відповідача у настанні ДТП та притягнуто до відповідальності на підставі ст. 124 КУпАП. Таким чином, вина відповідача встановлена судом. Власником автомобіля «Хонда Сивик», державний номер НОМЕР_2, на момент настання ДТП, виступала ОСОБА_2. 28 листопада 2016 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про ДТП звернулася потерпіла особа. 30 грудня 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України отримало від потерпілої особи заяву про виплату страхового відшкодування. За результатами перевірки централізованої бази даних МТСБУ, позивачем було встановлено, що на дату настання ДТП, відносно автомобіля «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_1, поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності не укладався. Отже, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. З метою визначення вартості відновлювального ремонту належного потерпілій особі автомобіля, в наслідок отриманих в ДТП механічних пошкоджень, позивач звернувся до субєкта оціночної діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3. За результатами проведеного автотоварознавчого дослідження 11 грудня 2016 року оцінювачем було складено «Звіт про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ № 734/12/16Б». У відповідності до вказаного звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ на запчастини, склала 20 123,57 грн.. Позивач 21 березня 2017 року платіжним дорученням № 2332рв, здійснив регламентну виплату потерпілій особі у розмірі 20 123,57 грн.. Регламентну виплату сплачено у розмірі визначеному оцінювачем, з вирахуванням коефіцієнту зносу та ПДВ на запасні частини, оскільки виплата відшкодування здійснювалася безпосередньо на банківський рахунок потерпілої особи. Крім того, за проведення авто товарознавчого дослідження, позивач 26 грудня 2016 року перерахував ФОП ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 620,00 грн..

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив на адресу суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 листопада 2016 року в м. Києві на площі Перемоги відбулась ДТП, за участю автомобіля «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_1, під керуванням відповідача та автомобіля «Хонда Сивик», державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2. Внаслідок ДТП автомобіль «Хонда Сивик», державний номер НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення ОСОБА_1 п. 16.5 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.12.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.8-11, 12-14, 17).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

ОСОБА_2 28 листопада 2016 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про ДТП (а.с. 15-16).

30 грудня 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України отримало від ОСОБА_2 заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 18).

За результатами проведеного автотоварознавчого дослідження 11 грудня 2016 року оцінювачем було складено «Звіт про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ № 734/12/16Б». У відповідності до вказаного звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ на запчастини, склала 20 123,57 грн. (а.с. 19-36).

Позивач 21 березня 2017 року платіжним дорученням № 2332рв, здійснив регламентну виплату потерпілій особі у розмірі 20 123,57 грн.. Регламентну виплату сплачено у розмірі визначеному оцінювачем, з вирахуванням коефіцієнту зносу та ПДВ на запасні частини, оскільки виплата відшкодування здійснювалася безпосередньо на банківський рахунок потерпілої особи. Крім того, за проведення авто товарознавчого дослідження, позивач 26 грудня 2016 року перерахував ФОП ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 620,00 грн. (а.с. 37-38).

01.10.2018 року між Моторним (транспортним) страховим бюро України та ОСОБА_1 укладено договір про порядок повернення коштів, згідно якого ОСОБА_1 зобовязувався компенсувати витрати понесені кредитором в розмірі 20 743,57 грн. (а.с. 39-40).

Положенням ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно з п. 41.1. ст. 41 а) Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на момент скоєння пригоди не була застрахована, МТСБУ здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому, а відтак до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат.

Однак, що стосується суми 620 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача як відшкодування за витрати за проведення автотоварознавчого дослідження згідно платіжного доручення № 206 рв від 26.12.2016 року, то позивачем не доведено та не надано всіх доказів, якіб свідчили про те, що це витрати на спеціаліста, чи то витрати на проведення експертизи чи то пов'язані з витребування доказів, інше, передбачене ст.133 ЦПК України, при цьому в матеріалах сприви відстуні належні докази, що зазначена особа у платіжному дорученні є спеціалістом чи то експертом, а також відсутності докази наявності відповідного договору чи інших доказів відповідно до ст.ст.139, 140 ЦПК України. Тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

За таких обставин, дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим в частині стягнення в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, і доходить висновку про його часткове задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір, а також витрати на оплату судової експертизи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У відповідності до платіжного доручення № 127355824 від 16.11.2018 року позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., а відтак вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 82, 258-259, 265, 268, 354, 279, 141, 133, 139, 140 ЦПК України, ст. ст. 22, 1161, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 22, 38, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

ВИРІШИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України, за участі представника ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3, на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ Русанівський бульвар, 8, 02154) (п/р 871 в Укрексімбанку м. Києва МФО 322313, Код ) 20123 (двадцять тисяч сто двадцять три) гривні 57 (пятдесят сім) копійок по відшкодуванню шкоди в порядку регресу, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом 30 днів з дня отримання його копії. Учасник справи якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 03 травня 2019 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.