Провадження № 2-о/537/65/2019
Справа № 537/1980/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2019 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Сьоря С.І., присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2 за участю: секретаря Яворської А.Г., прокурора Лукаш М.М., представника Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру - лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру - ОСОБА_3, за присутності особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію ОСОБА_4., розглянувши у судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою представника Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру, про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, на диспансерному обліку в Кременчуцькому ОПНД не перебуває.

В стаціонарне відділення Кременчуцького ОПНД госпіталізована психіатричною бригадою ЕМД після амбулаторного огляду лікарем психіатром Кременчуцького ОПНД. ЕМД викликав чоловік у зв»язку з погіршенням психічного стану здоров»я ОСОБА_4: протягом останнього місяця стала підозрілою, висловлювала маячні ідеї отруєння, відношення, а саме стверджувала, що сусіди та чоловік труять через воду, звинувачує у всьому президента ОСОБА_5, розмовляє з телевізором, завішує вікна рядниною, останні сім днів відмовляється від їжі, чотири дні не п»є воду. Сховала документи, тривалий час відмовляється виходити з квартири, звинувачує чоловіка в упередженому ставленні до неї, санітарно гігієнічних норм дотримується при сторонньому нагадуванні, не спить, суттєво знесилилась за ці дні. Самостійно при надходженні скарг не виказує, постійно повторює «мене чоловік отруїв» деталі не пояснює.

У відділенні оглянута 03.05.2019 року комісією лікарів психіатрів Кременчуцького ОПНД та комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що обстеження і лікування ОСОБА_4 можливе тільки в умовах стаціонару. Згода ОСОБА_4 на обстеження та госпіталізацію відсутня.

Враховуючи вищевикладене, психічний стан хворої, яка перебуває в стані тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона не може критично оцінити свій стан та забезпечувати свою життєдіяльність на необхідному рівні, просить ухвалити рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного стаціонару Кременчуцького ОПНД без згоди хворої.

В судовому засіданні представник Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру лікар психіатр ОСОБА_3 заяву підтримала з підстав, що в ній зазначені та пояснила, що наявні достатні підстави для госпіталізації ОСОБА_4 до психіатричного стаціонару для її лікування. Амбулаторне лікування останньої не є доцільним, так як необхідний постійний нагляд.

ОСОБА_4, будучи присутньою в судовому засіданні під час розгляду справи, жодних пояснень з приводу заяви не надала.

Прокурор в судовому засіданні при вирішенні заяви поклався на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру лікаря психіатра ОСОБА_3, пояснення свідка та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, на диспансерному обліку в Кременчуцькому ОПНД не перебуває.

ОСОБА_4 03.05.2019 року в стаціонарне відділення Кременчуцького ОПНД госпіталізована психіатричною бригадою ЕМД, після амбулаторного огляду лікарем психіатром Кременчуцького ОПНД.

ЕМД викликав чоловік ОСОБА_4 ОСОБА_6

Згідно заяви ОСОБА_6 від 03.05.2019 року, яку було подано до Кременчуцького ОПНД, останній зазначив, що протягом останнього тижня змінилась поведінка ОСОБА_4, остання вважає, що її отруїв він та сусіди, які зробили врізку до водопроводу та пускають яд. Близько 5 7 днів відмовляється від прийому їжі та близько 3 4 днів відмовляється від вживання води.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_4 є його дружиною з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1998 року. ОСОБА_4 на обліку у психіатричних закладах не перебувала, психіатрична допомога їй раніше не надавалась. Протягом останнього тижня у дружини змінилась поведінка, остання вважає, що її отруїв він та сусіди, які зробили врізку до водопроводу та пускають яд. Близько 5 7 днів відмовляється від прийому їжі та близько 3 4 днів відмовляється від вживання води. Ніяких ліків та інших медичних препаратів дружина не приймає. В його присутності працівниками бригади ЕМД дружині ніякі препарати не надавались.

Підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікованої Верховною Радою України прийняттям Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожному гарантується право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім законного затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законного затримання психічно хворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг відповідно до процедури, встановленої законом.

Так, прикладом реалізації права на свободу та особисту недоторканність в контексті положень підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стосується позбавлення (обмеження) волі психічнохворих шляхом поміщення їх у психіатричний заклад, є рішення у справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року. У вказаній справі ЄСПЛ звернув увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічно хворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об'єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком.

Такі ж висновки містяться й в інших рішеннях ЄСПЛ, а саме: рішення від 28 жовтня 2003 року у справі Ракевич проти Російської Федерації, рішення від 27 березня 2008 року у справі Штукатуров проти Російської Федерації.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції і складається з Основ законодавства України про охорону здоров'я, Закону України «Про психіатричну допомогу» та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них (стаття 2 Закону України «Про психіатричну допомогу»).

У ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Згідно вимог ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно ч.1 ст..16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обовязковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

Згідно ч.2 5 ст.27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, повязаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів від 03.05.2019 року, ОСОБА_4 оглянута у стаціонарному відділенні Кременчуцького ОПНД комісією лікарів-психіатрів 03.05.2019 року. При надходженні мовному контакту майже недоступна. На поставлені питання відповідає тихим голосом, після тривалої паузи та вибірково. Емоційно знижена. Негативістична. Напружена. Настрій відсутній. Увага розпорошена. Мислення з маячними ідеями отруєння. Виходячи з поведінки перебуває під впливом галюцинаторних переживань. Суїцидальних тенденцій не виявляє. Критики до стану не має, правильно оцінити навколишню дійсність та відреагувати на неї не може, самостійно забезпечити життєво необхідні потреби неспроможна. Категорично відмовляється від прийому їжі та води. Відмовляється надати згоду на лікування та приймання ліків.

Зважаючи на вищевикладене, психічний стан хворої, який не дозволяє їй самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, що може загрожувати життю самої хворої, комісія лікарів психіатрів визнає за доцільне примусову госпіталізацію, обстеження та лікування ОСОБА_4 в умовах психіатричного стаціонару.

Суду не надано інших протилежних за змістом медичних чи експертних висновків з вказаного питання.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як встановлено судом, у ОСОБА_4 встановлено наявність тяжкого психічного розладу, внаслідок чого остання не може критично оцінити свій стан та неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, то суд приходить до висновку, що наявні підстави для госпіталізації ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди в примусовому порядку, а тому заява представника Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 13, 263, 265, 339, 340, 341, 342 ЦПК України, ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд ,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повне рішення суду складено 03 травня 2019 року.

Суддя: С.І. Сьоря

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2