Справа № 309/3276/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Собослоя Г.Г., Фазикош Г.В.

за участі секретаря Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду від 14 лютого 2018 року (головуючий суддя Лукянова О.В.) про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу та іпотеки недійсними, витребування майна, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 24 жовтня 2014 року між ним і відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу садового будинку, який розташований за адресою урочище «Вагов», с. Шаян, Хустського району, Закарпатської області. Позивач свої зобовязання за попереднім договором купівлі-продажу щодо оплати вартості будинку у розмірі 1303537,68 грн. виконав та сплатив 1382008,90 грн. (з урахуванням курсової різниці), проте відповідач ухиляється від укладення основного договору купівлі-продажу, що унеможливлює використання позивачем будинку, який є предметом договору купівлі-продажу.

Оскільки порушення зобовязання сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути завдаток у повному обсязі та додатково сплатити суму у розмірі завдатку. Посилаючись на наведене, просив стягнути з відповідача 2764017, 80 грн.

Разом із позовною заявою ОСОБА_2 подав заяву про застосування заходів забезпечення позову.

Позивач просив накласти арешт на все майно, банківські рахунки, грошові кошти, корпоративні права, що належать відповідачу, зокрема - на нерухоме майно: садовий будинок без номера в урочищі «Вагов» с.Шаян Хустського району Закарпатської області загальною площею 86,4 кв. м, житловою площею 23,5 кв. м, і земельну ділянку площею 0,05га, кадастровий номер :02:002:0001.

На обґрунтування заяви вказав, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання або утруднення виконання можливого майбутнього рішення, оскільки відповідач буде намагатися відчужити все належне йому майно для уникнення сплати коштів. Крім того зазначає, що забезпечення позову є єдиним способом для відновлення порушених відповідачем його законних прав та інтересів.

Ухвалою судді Хустського районного суду від 14 лютого 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_4, а саме: на садовий будинок загальною площею 86,4 кв. м, житловою площею 23.5 кв. м; земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :02:002:0001, які розташовані за адресою: урочище«Вагов» с. Шаян Хустського району Закарпатської області, б/н, а також на інше належне йому нерухоме майно, заборонивши його відчуження, а також накладено арешт на його грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках у будь-яких банківських і фінансових установах, - в межах заявлених позовних вимог - 2764017грн.80коп.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 25 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Хустського районного суду від 14 лютого 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 25 червня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова касаційного суду мотивована тим, що накладення арешту на все належне відповідачу нерухоме майно та грошові кошти не відповідає принципу співмірності, судами не обгрунтувано необхідності накладення арешту на все належне йому майно та на грошові кошти.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу судді Хустського районного суду від 14 лютого 2018 року. Посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Вказує, що накладення арешту на все належне йому нерухоме майно та грошові кошти не відповідає принципу співмірності; заходи забезпечення позову вжито за безпідставним позовом, оскільки попереднього договору купівлі-продажу між сторонами укладено не було. Указує, що оскаржувана ухвала не містить обґрунтування щодо незастосування зустрічного забезпечення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду і вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 2764017,80 грн. Позивач зазначав, що 1303537,68 грн. були сплачені відповідачеві за попереднім договором купівлі-продажу садового будинку, розташованого в урочищі «Вагов», с. Шаян, Хустського району, Закарпатської області, укладеним між сторонами 24 жовтня 2014 року. Інша частина коштів, на думку позивача, підлягає стягненню на підставі частини першої статті 571 ЦК України, відповідно до якої якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму в розмірі завдатку або його вартості.

З метою забезпечення позову позивач просив накласти арешт на все майно, банківські рахунки, грошові кошти, корпоративні права, що належать відповідачу, а зокрема - на нерухоме майно: садовий будинок без номера в урочищі «Вагов» с.Шаян Хустського району Закарпатської області загальною площею 86,4 кв. м, житловою площею 23,5 кв. м., і земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :02:002:0001.

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно та рахунки відповідача, заявник посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що майбутнє судове рішення може бути не виконано, оскільки відповідач може вчинити дії спрямовані на відчуження усього належного йому майна та коштів лише заради того, щоб не виконати рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Довід представника апелянта, що заходи забезпечення позову були вжиті за безпідставним позовом, оскільки попереднього договору не було укладено, не заслуговує на увагу. Так, до позовної заяви були додані копія попереднього договору від 24 жовтня 2014 року, предметом якого є садовий будинок без номера в урочищі «Вагов» с.Шаян Хустського району Закарпатської області загальною площею 86,4 кв. м, житловою площею 23,5 кв. м., та земельна ділянка площею 0,05 га, кадастровий номер :02:002:0001. Також додано копії розписок, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 отримував від ОСОБА_2 кошти як попередню оплату згідно попереднього договору купівлі-продажу нерухомості від 24 жовтня 2014 року.

З наведеного слідує, що між сторонами дійсно виник спір щодо грошових коштів у сумі 2764017,80 грн., а обґрунтованість або безпідставність заявлених позовних вимог можна встановити виключно під час розгляду справи по суті та ухвалення остаточного судового рішення.

Скасовуючи постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 25 червня 2018 року, Верховний Суд у постанові від 07 листопада 2018 року, зокрема, зазначив, що постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не навів мотивів підставності доводів заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову в зазначених ним межах та спосіб, не перевірив співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами та доцільність накладення арешту одночасно на все належне відповідачеві нерухоме майно і грошові кошти, не урахував, що органи та особи, на які покладено обовязок примусового виконання ухвал про забезпечення позову, не уповноважені визначати вартість майна, на яке накладається арешт, або накладати арешт на майно боржника вибірково, в межах ціни позову. Суд апеляційної інстанції під час перегляду справи в апеляційному порядку відповідних порушень не усунув, залишив поза увагою доводи апеляційної скарги щодо недотримання судом першої інстанції принципу співмірності застосованих судом заходів забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, не надав належної оцінки наданому представником відповідача звіту про оцінку садового будинку, що розташований за адресою: урочище «Вагов»,с. Шаян, Хустського району, Закарпатської області, та не вирішив питання про його долучення до матеріалів справи.

Враховуючи особливості мети забезпечення позову, суд розглядає заяву про забезпечення позову не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Отже, суд першої інстанції вирішує питання про забезпечення позову на підставі наявних матеріалів. Лише у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та додаткових недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судове засідання з викликом сторін (ст. 153 ЦПК України).

Представником відповідача в судовому зсіданні 18 квітня 2019 року було надано апеляційному суду звіт про оцінку садового будинку, що розташований за адресою: урочище «Вагов», с. Шаян, Хустського району, Закарпатської області, відповідно до якого станом на 22.05.2018 вартість оцінюваного обєкту (без урахування ПДВ) становить 2801250 грн.

Позивач, заявляючи клопотання про забезпечення позову, просив накласти арешт на все майно, банківські рахунки, грошові кошти, корпоративні права, що належать відповідачу. При цьому, маючи інформацію про нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, та про передачу садового будинку та земельної ділянки в с. Шаян в іпотеку (до позовної заяви було додано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), позивач окремо виділив та просив забезпечити позов, в першу чергу, за рахунок садового будинку без номера в урочищі «Вагов» с.Шаян Хустського району Закарпатської області загальною площею 86,4 кв. м, житловою площею 23,5 кв. м, і земельної ділянки площею 0,05га, кадастровий номер :02:002:0001.

Оскільки вартість цього обєкту становить 2801250 грн., що перевищує розмір заявлених позивачем вимог, вартість інших обєктів нерухомості, які належать відповідачу не відома, колегія суддів вважає, що забезпеченням позову, співмірним заявленим позивачем вимогам, є накладення арешту на садовий будинок без номера в урочищі «Вагов» с.Шаян Хустського району Закарпатської області загальною площею 86,4 кв. м, житловою площею 23,5 кв. м., і земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :02:002:0001.

Відтак, ухвалу суду першої інстанції слід змінити, виключивши з резолютивної частини ухвали вказівку про накладення арешту на інше належне ОСОБА_1 нерухоме майно, заборону його відчуження, та накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1.

Довід апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала не містить обґрунтування щодо незастосування зустрічного забезпечення також не може бути взятим до уваги. Відповідно до вимог частини першої та другої статті 154 ЦПК України, суд, у випадку забезпечення позову, може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, застосування зустрічного забезпечення при вирішення питання про забезпечення позову є правом суду.

Частиною 3 ст. 154 ЦПК України визначено обставини, за яких суд зобовязаний застосувати зустрічне забезпечення. Таких обовязкових підстав не встановлено та апелянтом не наведено.

В той же час, статтею 154 ЦПК України передбачено право самого відповідача звернутись до суду з клопотанням про зустрічне забезпечення, чим відповідач не скористався.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.4 3 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Хустського районного суду від 14 лютого 2018 року змінити, виключивши з резолютивної частини ухвали вказівку про накладення арешту на інше належне ОСОБА_1 нерухоме майно, заборону його відчуження, та накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1.

В решті увалу Хустського районного суду від 14 лютого 2018 року залишити без змін.

Копію постанови направити Хустському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2019 року.

Головуюча:

Судді: