ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5098/19 Справа № 187/1574/18 Суддя у 1-й інстанції - Говоруха В. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2019 року по справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення завданої неправомірними діями майнової шкоди.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 , працюючи на посаді начальника Петриківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в період з 01.08.2017 року по 31.01.2018 року, заподіяв майнової шкоди на суму 14431,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати, пов`язані з розглядом справи також покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідно до службової записки начальника Петриківського відділення управління Колісника М.В. від 23.03.2018 року, з урахуванням інформації працівників Петриківського відділення, відповідачем видано канцелярських товарів на суму 2272,00 грн.: 10 картонних швидкозшивачів (10 х 6,00 грн = 60,00 грн); 10 пластикових швидкозшивачів (10 х 10,00 грн. = 100,00 грн); 7 кулькових ручок (по одній на працівника) (7 х 10,00 грн - 70,00 грн); 7 олівців (по одному на працівника) (7 х 6,00 грн = 42,00 грн); 20 пачок офісного паперу (20 х 100,00грн = 2000,00 грн). При звільненні відповідача залишки канцелярських товарів на суму 14431,00 грн (16700,00 - 2272,00) передані не були.

Комісією, створеною відповідно до наказу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 23.03.2018 року №198-ОД, проведена перевірка фактів, викладених начальником Петриківського відділення управління Колісником М.В. у листі від 23.03.2018 року щодо встановлених порушень у зв`язку з невиконанням колишнім начальником Петриківського відділення ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, за результатами якої складено акт від 04.04.2018 року.

Так, перевіркою встановлено, що за період з 01.08.2017 року по 31.12.2017 року відповідачем укладено договори на придбання канцелярських товарів з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 За вказаний період придбано канцелярські товари: у постачальника ФОП ОСОБА_2 : рахунок №110 від 21.08.2017 - на суму 3000,00 грн; рахунок №109 від21 .08.2017- на суму 3000,00грн; рахунок №119 від 14.09.2017 - на суму 1600,00 грн; рахунок№128 від 17.10.2017 - на суму 1700,00 грн; рахунок № 146 від 01.12.2017 - на суму 3200,00 грн; та у постачальника ФОП ОСОБА_3 : рахунок № 66 від 21.08.2017 - на суму 2000,00 грн; рахунок №73 від (без дати) - на суму 500,00 грн; рахунок №80 від (без дати) - на суму 693,00 грн; рахунок №90 від 31.10.2018 -на суму 293,00 грн; рахунок №99 від (без дати) - на суму 717,00 грн. всього на загальну суму 16 703,00 грн.

З накладних та рахунків вбачається, що ОСОБА_1 для Петриківського відділення управління придбано 57 пачок офісного паперу, швидкозшивачів: картонних - 190, пластикових - 158, кулькових ручок - 90, олівців з гумкою - 45.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю на обліку та фактично решти канцелярських товарів, з вини відповідача, який працював на посаді начальника Петриківського відділення управління з 01.08.2017 по 31.01.2018, заподіяно шкоду на суму 14431,00 грн.

Придбані канцелярські товари оприбутковані на підставі оформлених первинних документів постачальника (накладна, рахунок) і одразу списані на фактичні видатки.

Перевіркою встановлено, що придбання канцелярських товарів Відповідачем здійснювалось з порушенням норм Закону України від 25.12.2015 №922 «Про публічні закупівлі», без вивчення цінових пропозицій постачальників за значно завищеними цінами.

Виходячи з викладеного, контроль щодо раціонального використання коштів Фонду з боку колишнього керівника Петриківського відділення управління ОСОБА_1 відсутній, а тому просили задовольнити позов.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що жодних відомостей, підтверджених належними доказами (відповідними актами інвентаризації чи недостачі) наявності залишків канцелярських товарів на суму 2272,00 грн. на час звільнення відповідача, позивачем не надано. Комісійна перевірка, фактів викладених у службовій записці здійснено за сплином двох місяців після звільнення відповідача. Фактична кількість канцелярських товарів комісією взагалі не встановлена. Крім того, залишок канцелярських товарів, встановлений зі змісту службової записки, без отримання пояснень всіх працівників, яким вони видавались та самого відповідача.

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до контракту від 30 червня 2017 року, який діяв до 14 грудня 2017 року та на підставі якого видано накази про призначення від 28.07.2018 №179-к та про звільнення від 11.12.2017 №490-к та з 15 грудня 2017 року по 31 січня 2018 року виконував обов`язків начальника Петриківського відділення управління (а.с. 7-14).

Відповідно до службової записки начальника Петриківського відділення управління Колісника М.В. від 23.03.2018, ОСОБА_1 укладено договори на придбання канцелярських товарів з ФОП ОСОБА_2 на суму 14000 грн. та ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 4027 грн. У накладних з місяця в місяць дублювався один і той же перелік канцелярських товарів. Фактично працівникам відділення за весь час роботи було видано 10 картонних швидкозшивачів, 10 пластикових швидкозшивачів, по 1 кульковій ручці, по 1 олівцю, та 20 пачок паперу офісного формату А4. (а.с. 16-17).

Комісією, створеною відповідно до наказу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 23.03.2018 №198-ОД, проведена перевірка фактів, викладених начальником Петриківського відділення управління Колісником М.В. у листі від 23.03.2018 щодо встановлених порушень у зв`язку з невиконанням колишнім начальником Петриківського відділення ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, за результатами якої складено акт від 04.04.2018.

Так, в п. 5 вказаного акту зазначено, що за період з 01.08.2017 по 31.12.2017 ОСОБА_1 укладено договори на придбання канцелярських товарів з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 16703 грн.

За перевіряємий період придбано 57 пачок (500арк) офісного паперу, що в розрахунку на одного працівника - 5,2 пачки, швидкозшивачів: картонних -190, пластикових - 158, кулькових ручок - 90, олівців з гумкою - 45.

Фактично у відділенні працювало на той період 11 фахівців: у смт. Петриківка - 3, смт. Царичанка - 1, смт. Магдалинівка - 7. Для працівників відділення (як зазначено в листі Колісника М.В. ), працюючих у смт. Магдалинівка (7 фахівців) було видано лише 10 картонних та 10 пластикових швидкозшивачів, по одній кульковій ручці та одному олівцю, 20 пачок офісного паперу. При звільненні колишнім начальником відділення ОСОБА_1 не були передані залишки канцелярських товарів. (а.с. 19-21).

Придбання вказаної в акті кількості канцтоварів не заперечується відповідачем та відповідає копіям накладних і платіжним дорученням, долученим до акту перевірки (а.с. 22-48)

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що жодних відомостей, підтверджених належними доказами (відповідними актами інвентаризації чи недостачі) наявності залишків канцелярських товарів на суму 2272,00 грн. на час звільнення відповідача, позивачем не надано. Комісійна перевірка, фактів викладених у службовій записці здійснено за сплином двох місяців після звільнення відповідача. Фактична кількість канцелярських товарів комісією взагалі не встановлена. Крім того, залишок канцелярських товарів, встановлений зі змісту службової записки, без отримання пояснень всіх працівників, яким вони видавались та самого відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями ст. 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Згідно ст. 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.

Таким чином, при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (ч.2 ст.130 КзпП).

Згідно з ч.2 ст.130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

До категорії прямої дійсної шкоди належать недостача матеріальних цінностей, виявлена у матеріально відповідальної особи або в іншої особи, якій матеріальні цінності передані у зв`язку з виконанням нею трудових обов`язків. Матеріальна відповідальність за недостачу матеріальних цінностей можлива лише в разі недостачі понад норму природної втрати. Якщо втрата природна, то притягнення працівника до матеріальної відповідальності неможливе. Якщо ж власник доведе, що втрата, хоч і не перевищує межі норм природної, не є природною, а спричинена винними діями працівника, то притягнення до матеріальної відповідальності можливе. Про недостачу мова йде у всіх випадках, коли працівник зобов`язаний відзвітувати про отримані матеріальні цінності, а при звіті (інвентаризації) виявиться їх менша кількість. При цьому термін «недостача» не розкриває причини зменшення кількості матеріальних цінностей.

Постановою Пленуму Верховного Суду України N 14 від 29.12.92 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» в п. 4 роз`яснено, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

При цьому, за правилами ст. 135-3 КзпП розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Відповідно до пункту 4.1 Положення №879 на малоцінні та швидкозношувані предмети, які обліковуються в оперативному порядку, інвентаризаційні описи не складаються, а перевіряється фактична наявність цих предметів у матеріально відповідальних осіб шляхом співставлення з відомістю оперативного обліку. Виявлена при цьому нестача предметів оформлюється актом.

Встановивши, що стороною позивача не доведено перед судом наявності залишків канцелярських товарів на суму 2272,00 грн. на час звільнення відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених позовних вимог.

Доводи апелянта в скарзі про те, що відповідачем порушені трудові обов`язки, та перевіркою встановлено наявність збитків нанесених підприємству, а отже причинний зв`язок між порушенням і завданою шкодою встановлений, - є необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів того, що саме незаконними діями відповідача по справі позивачу нанесено матеріальну шкоду, матеріали справи не містять.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко