ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/18324/18

Номер провадження 22-ц/816/2619/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач - Собини О. І. ,

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостик С. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2019 року, ухваленого під головуванням судді Бичкова І.Г. у м. Суми

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі - ПАТ «Сумське НВО»), який мотивував тим, що з 04 вересня 2000 року він перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО». 25 жовтня 2018 року він звільнений з роботи за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок. На день звільнення ПАТ «Сумське НВО» заборгувало йому заробітну плату у розмірі 99368 грн 66 коп. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 99368 грн 66 коп. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні виходячи з середньоденного заробітку 372 грн 33 коп.

11 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій остаточно просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з заробітної плати в сумі 99368 грн 66 коп. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16010 грн 19 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2019 року на задоволення зазначеного позову постановлено стягнути з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 99368 грн 66 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.10.2018 року по 11.02.2019 року включно у сумі 16010 грн 19 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь держави 768 грн 40 коп. судового збору.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині виплати позивачу заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшивши суму з 16010 грн 19 коп. до 15637 грн 86 коп. Вказує на те, що при розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 жовтня 2018 року по 11 лютого 2019 року (день розгляду справи судом не повинен враховуватися при розрахунку) суд мав виходити з 42 робочих днів, а не 43, як зазначено в оскаржуваному рішенні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у день звільнення позивача з роботи не провів з ним повний розрахунок, внаслідок чого виник борг по невиплаченій заробітній платі в розмірі 99368 грн 66 коп. Крім того, оскільки позивачу своєчасно при звільненні ПАТ «Сумське НВО» не було виплачено заробітну плату, то є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звільнений з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.4).

Згідно наданого позивачем розрахункового листа за жовтень 2018 року, заборгованість ПАТ «Сумське НВО» по заробітній платі перед позивачем становить 99368 грн 66 коп. (а.с.19). На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем також було надано до суду Індивідуальні відомості Пенсійного фонду України про застраховану особу (а.с.8). Доказів погашення зазначеної заборгованості по заробітній платі позивача, відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції надано не було.

У відповідності до ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 3, 4 статті 83 ЦПК України встановлено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначено статтею 367 ЦПК України. Зокрема, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 84 ЦК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Окрім того, згідно з приписами статті 43 ЦПК України, подання усіх наявних доказів в порядку та в строки встановлені законом або судом є обов`язком сторін.

Зі змісту ст. 110 КЗпП України слідує, що обов`язок повідомляти працівника про розмір загальної суми заробітної плати, розміри і підстави відрахувань та суми заробітної плати, що належить до виплати, покладено саме на власника або уповноважений ним орган.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 грудня 2018 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано з ПАТ «Сумське НВО» довідку з розрахунком заборгованості по заробітній платі на момент звільнення з зазначенням середньоденного заробітку та з розрахунком розміру вихідної допомоги позивача (а.с.10).

Дана ухвала отримана уповноваженою особою ПАТ «Сумське НВО» 11 грудня 2018 року (а.с.12). Проте, в установлений судом строк вказані довідки не надані, про причини невиконання ухвали суду не повідомлено. А тому суд першої інстанції вирішив позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі наданих позивачем доказів, які відповідачем не спростовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно визначив кількість робочих днів за період з 26 жовтня 2018 року по 11 лютого 2019 року є безпідставними та відхиляються апеляційним судом з наступних підстав.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції врахував, що згідно з наказом від 21 березня 2014 року №75 у ПАТ «Сумське МНВО» діє трьохденний робочий тиждень (робочими днями є понеділок, вівторок, середа), тому за період з 26 жовтня 2018 року по 11 лютого 2019 року врахуванню підлягають 43 робочих днів.

В результаті множення середньоденного заробітку ОСОБА_1 на кількість робочих днів за вказаний період суд першої інстанції вірно розрахував розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, який становить 16010 грн 19 коп., при цьому обґрунтовано врахував і день ухвалення рішення - 11 лютого 2019 року, оскільки станом на 11 лютого 2019 року відповідач не провів розрахунок з позивачем, а відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України середній заробіток стягується за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 10 травня 2019 року.

Суддя-доповідач - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

С. Г. Хвостик