Справа № 500/4784/19
Провадження № 2/500/2618/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П.,

за участю секретаря - Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що оспорюється факт постійного проживання разом із спадкодавцем спадкоємця ОСОБА_4 Вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 стала ОСОБА_6 , мати позивачки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 стала її донька позивачка ОСОБА_1 , та син ОСОБА_7 .

В судове засідання позивачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 08.08.2006 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Спадкоємцю ОСОБА_5 належить житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.1968 року (а.с.21).

Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року № 57р «Про перейменування вулиць , провулків та проспекту в м.Ізмаїлі Одеської області» АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вказаний житловий будинок.

За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №3 від 15.02.2019 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_5 відсутня.

Спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_5 є її донька ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про народження (повторним) серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 27.08.2008 року (а.с.12).

Відповідно до листа приватного нотаріуса від 19.09.2019 року повідомлено, що зв інформацією зі Спадкового реєстру після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 будь-які заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується довідкою міського відділу реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 28.03.2007 року (а.с.31).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 27 липня 2012 року ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №6 від 15.02.2019 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_6 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємицями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_6 є її донька ОСОБА_12 , що підтверджено свідоцтвом про народження (повторним) серії НОМЕР_4 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області 20.07.1999 року (а.с.13), син ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 07.02.1989 року (а.с.14).

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_12 змінила прізвище на « ОСОБА_13 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 01.02.2008 року.

На звернення позивачки до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, їй було повідомлено, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що наявний спір між спадкоємцями відносно фактичного прийняття спадщини (а.с.16).

ОСОБА_4 подав заяву, якою визнав позов щодо визнання права власності на будинок за сестрою.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ксерокопії паспорту громадянина України ОСОБА_1 зареєстрована з 2001 року в АДРЕСА_1 .

Отже, позивачка прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріусу Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_6 , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 15.02.2019 року, спадкова справа №12/2019, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України.

Згідно із п. 23Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст.81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області 13 лютого 2008 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - « НОМЕР_8 », в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко