Провадження № 22-ц/801/115/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю.Б.,

суддів Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в інтересах якого діє представник ОСОБА_3, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2012 року, ухвалене під головуванням судді Кашпрука Г.М. у місті Вінниці, за відсутності учасників справи,

у справі №212/12211/2012 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання третейської угоди недійсною, -

в с т а н о в и в:

В вересні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до Ленінського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_5 про визнання третейської угоди недійсною.

Позовна заява мотивована тим, що 23.06.2007 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з відстрочкою платежу. Предметом договору була земельна ділянка площею 0,1459 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 Вартість земельної ділянки було визначено в розмірі 67 000 грн., з авансовим платежем в сумі 5000 грн. та з розстрочкою платежу на строк до одного року, але не пізніше 23.06.2008 року. На виконання договору відповідачеві було передано державний акт про право власності на землю серії ЯБ № 950340. Крім того, між позивачем та відповідачем було укладено угоду, відповідно до якої передбачено третейське застереження, згідно якого всі спори, що виникають між сторонами договору вирішуються третейським судом у складі юрисконсульта ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, грошові кошти не повернув. Позивач вважає, що вказане третейське застереження порушує її права, а також суперечить чинному законодавству. В зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2012 року позов задоволено. Визнано недійсною третейську угоду у формі третейського застереження в договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 23.06.2007 року, укладеному між ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 107,30 грн.

ПАТ «Дельта Банк», як особа, яка не брала участі у справі, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2012 року, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_6.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що апелянт вважає рішення суду необґрунтованим та ухваленим з порушенням вимог чинного законодавства. Вказав на те, що 18.12.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого Банк відкрив Позичальнику мультивалютну не відновлювальну кредитну лінію в національній валюті або в іноземних валютах в межах загальної суми, еквівалентної 130 000 дол. США за офіційним курсом НБУ. Банк свої зобов'язання виконав. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором ОСОБА_5 за договором іпотеки Б/Н від 19.09.2007 року передав в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,1459 га. кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована по АДРЕСА_1

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, а тому АТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора. Рішення суду прийняте в справі № 212/12211/2012 прямо впливає на права та обов'язки ПАТ «Дельта Банк», так як земельна ділянка, відносно якої прийнято рішення, перебувала в іпотеці Банку. Рішення суду в даній справі було використане для скасування права власності за іпотекодержателем, що в свою чергу призвело до визнання договору іпотеки недійсним. ПАТ «дельта Банк» стало відомо про існування оскаржуваного рішення суду лише 23 листопада 2018 року після отримання інформаційної довідки з Державного реєстру

Позивач ОСОБА_6 надіслала до суду відзив на апеляційну скаргу в якому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує на те, що ніякого регламенту вона не отримувала та не ознайомлювалась з ним, до договору він не долучався. Третейська угода, як і договір в цілому є незаконною, оскільки правочини стосовно нерухомого майна мають укладатись у письмовій формі з нотаріальним посвідченням цього договору.

ОСОБА_5 належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з'явився, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до ст. 12 ЗУ «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди.

В судовому засіданні судом встановлено, що позивач жодного регламенту не отримувала, не ознайомлювалась з його положеннями, а також до договору він не долучався. Отже, при укладенні третейської угоди не було дотримано всіх вимог чинного законодавства. Крім того, звертаючи увагу на факт визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, суд прийшов до висновку про задоволення позову та визнання третейської угоди від 23.06.2007 року недійсною.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції неможливо, так як апеляційний суд вважає, що при вирішенні справи судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, порушені норми процесуального права та неправильне застосовані норми матеріального права.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про третейські суди» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) в Україні можуть утворюватися та діяти постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору (суди ad hoc).

Судом апеляційного суду встановлено, що третейською угодою у формі третейського застереження в договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 23.06.2007 року, а саме п. 8 Договору, сторони визначили, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст. 5, 7 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається - в третейському суді утвореному для вирішення конкретного спору (суд ad hoc) у складі: юрисконсульта ОСОБА_7, за адресою: АДРЕСА_2.

Суд першої інстанції на зазначене увагу не звернув, а тому задовольняючи позов безпідставно послався на положення ч. 2 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», в якій йдеться про постійно діючий третейській суд та регламент цього суду, що відповідало положенням ст. 10 цього Закону.

Також безпідставними є посилання позивача ОСОБА_6 на те, що третейська угода, як і договір в цілому є незаконною відповідно до положень ст. ст. 203, 215 ЦК України, оскільки правочини стосовно нерухомого майна мають укладатись у письмовій формі з нотаріальним посвідченням цього договору.

Третейська угода за своїм змістом не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, а тому приписи ст. 215 ЦК України та ч.1 ст. 216 ЦК України передбачають виключно порядок визнання недійсним правочину та посилання на дані норми закону при визнанні недійсною третейської угоди є безпідставними.

Так, ч. 7 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження.

Отже, в основі третейського розгляду знаходиться принцип «автономності» третейського застереження. Його сутність проявляється в тому, що третейське застереження, за загальним правилом, є незалежним від інших умов договору. Тобто, третейське застереження є чинним навіть у разі коли договір, в якому міститься третейське застереження, розірваний, визнаний недійсним або ж припинилися зобов'язання, які виникли на підставі такого договору.

Наприклад, в частині першій статті 81 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року вказується, що розірвання договору не торкається яких-небудь положень договору, що стосуються порядку врегулювання спорів чи прав і зобов'язань сторін у разі його розірвання.

Не заслуговують на увагу доводи позивача ОСОБА_6 про те, що правовідносини, які виникли між нею та ОСОБА_5 ніякого відношення до банку не мають та дані правовідносини інтересів банку не зачіпають.

Судом встановлено, що на час виникнення спору між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 щодо визнання недійсною третейської угоди у формі третейського застереження в договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 23.06.2007 року, Банк був Іпотекодержателем зазначеної земельної ділянки згідно іпотечного договору Б/Н від 19.09.2007 року, що підтверджується матеріалами цивільної справи. Оскільки Банк не був залучений та не брав участі у даній справі, судова колегія вважає, що суд при вирішенні спору, вирішив питання про права та інтереси Банку як Іпотекодержателя земельної ділянки, оскільки рішення суду в даній справі стало підставою для скасування рішення третейського суду від 23.06.2007 року, а в подальшому і зміни власника іпотечного майна.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2012 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В зв'язку із задоволенням апеляційної скарги та відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1762 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в інтересах якого діє представник ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання третейської угоди недійсною - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, що проживає в АДРЕСА_3, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», юридична адреса: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, фактична адреса: м. Київ, бульвар Дружби Народів, 38, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ - 34047020, судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1762 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2019 року.

Головуючий: Войтко Ю.Б.

Судді: Міхасішин І.В.

Стадник І.М.