ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Чумак О.В., Кривчун Т.О.

імена (найменування) сторін:

позивач: Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк»

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави, ухвалене 23 лютого 2017 року в приміщенні суду в м. Полтава у складі судді Чуванової А.М.

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду із вказаним позовом та просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь 115 625,82 грн. заборгованості за кредитним договором від 02 вересня 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 02 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір з відповідними додатками, згідно умов якого останньому надано кредит в сумі 14 710 доларів США на придбання автотранспортного засобу Shevrolet Aveo на строк до 01 вересня 2015 року з оплатою 17,5% річних за користування кредитними коштами.

02 вересня 2008 року для забезпечення зобов'язання по зазначеному договору між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручився солідарно відповідати перед ВАТ «ВіЕйБі Банк» за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за укладеним кредитом у повному обсязі.

Оскільки ОСОБА_2 свої зобов'язання відповідно до умов укладеного кредитного договору не виконував, утворилась заборгованість у розмірі 115 625, 82 грн., яка складається з: заборгованості за тілом та відсотками по кредиту - 4 584,81 доларів США, що еквівалентно по курсу Національного банку України 98 232,78 грн., заборгованість за комісіями - 17 393,04 грн., кредит - 3 849,39 доларів США, відсотки за кредитом - 735,42 доларів США, штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 17 393,04 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2017 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором від 02 вересня 2008 року в розмірі 111 746,20 грн.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вказане рішення, відповідно до ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року та постанови Верховного Суду від 20 лютого 2019 року, в частині задоволення позовних вимог банку до ОСОБА_2 набрало законної сили.

Рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_3 в апеляційному порядку оскаржила Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна М.А. та просила скасувати його в цій частині та задовольнити відповідні позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами, 02 вересня 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно умов якого останньому було надано кредит в сумі 14 710 доларів США на придбання автотранспортного засобу Shevrolet Aveo на строк до 01 вересня 2015 року зі сплатою 17 % річних за користування кредитом (а. с. 6-13).

Згідно умов вказаного договору банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті, а позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 01 вересня 2015 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 17 % річних.

02 вересня 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручився солідарно відповідати перед ВАТ «ВіЕйБі Банк» за виконання ОСОБА_2 зобов'язань у повному обсязі за кредитним договором від 02 вересня 2008 року (а.с. 17-18).

Згідно умов вказаного договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до розрахунку заборгованості, останній платіж в сумі 1,52 доларів США було здійснено позичальником 02 серпня 2014 року, тоді як графіком погашення кредиту встановлено, що 01 серпня 2014 року позичальник мав сплатити 210,99 доларів США (а. с. 3-5,14-15).

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про те, що строк дії поруки ОСОБА_3 минув щодо усього обсягу вимог банку, а також припинення поруки у зв'язку зі збільшенням обсгу відповідальності поручителя без його згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

У справі, що переглядається, поряд з установленням строку дії договору кредиту сторони визначили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів) у вигляді платежів до дати, встановленої у графіку, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Враховуючи наведене, строк пред'явлення вимоги до поручителя обраховується окремо за кожним щомісячним платежем, а відтак стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3 має відбуватись у межах шестимісячного строку з моменту настання строку погашення чергового платежу відповідної частини основного зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за кредитним договором позичальником було сплачено 02 серпня 2014 року, а із позовом про стягнення заборгованості банк звернувся до суду у вересні 2015 року, тобто порука є такою що припинилась в частині щомісячних платежів, строк внесення яких настав за шість місяців до подачі цього позову.

Таким чином, стягненню на користь банку в солідарному порядку з ОСОБА_3, як поручителя та з ОСОБА_2, як боржника, підлягає заборгованість за кредитним договором нараховану за 6 місяців, а саме за період квітень-вересень 2015 року.

Посилання місцевого суду на припинення поруки з підстав збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди є безпідставною, оскільки відповідно до п. 3.4 договору поруки від 02 вересня 2008 року поручитель погоджується із тим, що при внесенні будь-яких зміну у Кредитний договір, у тому числі, якщо такі зміни збільшують обсяг відповідальності поручителя, такі зміни розповсюджуються на цей договір поруки і на поручителя і не є підставою для припинення поруки.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком та не спростованого відповідачами, заборгованість за цей період складає 956 доларів США по тілу кредиту, 280,69 доларів США по процентам, 13 513,38 грн. неустойки за несвоєчасне погашення кредиту.

Враховуючи, що позивач просить стягнути заборгованість по кредиту виходячи з гривневого еквіваленту по курсу НБУ на дату здійснення розрахунку, а саме 21,425702 грн. за один долар США, то стягненню з поручителя та боржника підлягає заборгованість на загальну суму 40 010,33 грн.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Колегія суддів вбачає необхідність визначити порядок виконання вказаного судового рішення, оскільки 40 010,33 грн., що підлягають стягненню з відповідачів входять до складу суми у розмірі 111 746,20 грн., стягнутої рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2017 року в частині, що набрала законної сили.

Таким чином, зі ОСОБА_2 підлягає стягненню 111 746,20 грн., з яких 40 010,33 грн. стягуються солідарно із ОСОБА_3, а решта, тобто 71 735,87 грн., стягується лише зі ОСОБА_2

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги банку до ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню (на 34,60 %), то з останнього мають бути стягнуті понесені банком судові витрати у загальному розмірі 1 636,63 грн.

Керуючись ст. 267, ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2017 року в частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 010,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» судові витрати у розмірі 1 636,63 грн.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Визначити порядок виконання даної постанови: стягувати зі ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 111 746,20 грн., з яких 40 010,33 грн. стягувати солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а 71 735,87 грн. лише зі ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді О.В. Чумак

Т.О. Кривчун