ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7880/19 Справа № 199/5684/18 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк",

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості (а.с. 1-3).

В обгрунтування позову зазначає, що 03 липня 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку з визначенням розміру процентної ставки та строків виконання зобов`язання за даним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, видавши позичальнику кредитну картку з відповідним лімітом. Позичальник свої обов`язки системно не виконувала, у зв`язку з чим станом на 17 червня 2018 року утворилась заборгованість. Посилаючись на порушення умов кредитного договору, у зв`язку з чим виникла необхідність захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами та враховуючи наведені обставини наполягає на їх задоволені.

Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 03 липня 2013 року у розмірі 13 817,20 грн. та судові витрати у розмірі 1 762 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2019 року у задоволенні заявлених позовних вимог було відмовлено (а.с. 60).

Не погоджуючись з вказаним рішенням АТ КБ "Приватбанк", подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с. 64-67/.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 липня 2013 року відповідачем ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, тобто уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 4 570,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 8).

Банк належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит, відповідач умови договору не виконує, має заборгованість перед Банком у сумі 13 817,20 грн., яка складається: - 1 559,51 грн. - тіло кредиту; - 5 424,88 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; - 5 698,66 грн. - нараховано пені; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 634,15 грн. - штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" зазначив, що договір між сторонами укладався 03.07.2013 року, кінцевий строк повного погашення кредиту за спірним кредитним договором наступив через два роки після видачі кредитної картки, тобто 03.07.2016 року. Однак з позовом банк звернувся лише 02 серпня 2018 року, тобто після спливу строку позовної давності, про поновлення якого не просив, відповідачем заявлено клопотання, про застосування строків позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо застосування строків позовної давності частково, виходячи з наступного.

Із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу особа може звернутися до суду у межах строку позовної давності (ст. 256 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з виписки (а.с. 79) відповідачем здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором останній раз 12 червня 2015 року, тобто починаючи з 13 червня 2015 року почався трирічний строк позовної давності, а з позовом позивач звернувся 02 серпня 2018 року (а.с. 1), тобто з пропуском строку позовної давності, а тому висновки суду першої інстанції вірно враховано, що позивачем пропущено строк позовної давності, однак невірно визначений період з якого почався перебіг трирічного строку позовної давності.

Звертаючись з апеляційною скаргою банком будь-яких доказів на підтвердження поважності пропуску строку позовної давності суду надано не було.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Проте, суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження поважності строку позовної давності.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк", у зв`язку з пропуском строку позовної давності, при цьому вважає за необхідне змінити підстави відмови, а саме: вірно визначивши період з якого почався перебіг трирічного строку позовної давності.

За вимогами ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2019 року змінити в частині обгрунтування відмови у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров