ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Чернівці

справа № 725/4448/18

провадження22-ц/822/493/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Литвинюк І.М.

секретар Вовкун Н.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 13 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради про визнання права на подальше користування орендованою земельною ділянкою, про визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької міської ради та приведення сторін у попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки

встановив :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Чернівецької міської ради про визнання права на подальше користування орендованою земельною ділянкою, про визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької міської ради та приведення сторін у попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовували слідуючими обставинами. Сімдесят три роки тому їх родині було надано в оренду садибу за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1347 га. Тоді ж їх сім`ї було передано у користування сад, який складається з 22 плодових дерев.

Згодом їх родичу ОСОБА_4 на підставі державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_1 від 06.02.1996р. було передано у власність - 0,10га, а земельну ділянку під садом, розміром 0,0347 га - у тимчасове довгострокове користування.

Проте, всупереч їх волі, земельну ділянку - сад, площею 0,0347га орган місцевого самоврядування почав їм передавати виключно у короткострокову оренду. Зокрема рішенням Чернівецької міської ради №1554 від 30.03.2015р. та договором оренди земельного ділянки для індивідуального садівництва №9417 від 23.04.2015р. на п`ять років, тобто до 23.04.2020 р.

На даний час відповідач вирішив взагалі позбавити їх права подальшого користування цією земельною ділянкою та рішенням №1116 від 25.01.2018р. відмовив у затвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення та наданні земельної ділянки в оренду на п`ять років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок орендованої земельної ділянки, наданої для індивідуального садівництва, зарахувавши земельну ділянку до земель запасу міста. При цьому Чернівецькою міською радою попередньо їм було дозволено розробити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Вважають, що в такий спосіб Чернівецька міська рада позбавила їх можливості користуватися орендованою земельною ділянкою, подальшої пролонгації договору оренди земельної ділянки та права на плоди та доходи від належного їм на праві власності саду.

Просили визнати за ними право на подальше користування орендованою земельною ділянкою для ведення індивідуального садівництва; визнати незаконним і скасувати рішення Чернівецької міської ради №1116 від 25.01.2018р.; привести сторони в попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки наданої для ведення індивідуального садівництва.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 13 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Чернівецької міської ради про визнання права на подальше користування орендованою земельною ділянкою, про визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької міської ради та приведення сторін у попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу в якій просять змінити рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 13 березня 2019 року та задовольнити позов а саме, визнати частково незаконним рішення Чернівецької міської ради №1116 від 25 січня 2018 року, в частині, що «Земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 площею 0,0348га зарахувати до земель запасу міста» залишивши в силі це рішення в тій його частині, де йдеться про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення та наданні земельної ділянки в оренду на 5 років для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01(обслуговування існуючого житлового будинку) за рахунок орендованої земельної ділянки наданої для індивідуального садівництва. Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право на подальше користування орендованою земельною ділянкою наданою для ведення індивідуального садівництва. Привести сторони в попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки, наданої для ведення індивідуального садівництва.

Посилаючись на обставини, зазначені в позові, вважають, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права та безпідставно не задоволені вимоги позивачів.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи, встановивши обставини та дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення свідків, суд першої інстанції зробив висновок, що звернення позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до суду з позовними вимогами про визнання права на подальше користування орендованою земельною ділянкою та приведення сторін у попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки є передчасним, оскільки термін дії договору оренди земельної ділянки №9417 від 23.04.2015р. не сплив, договір є дійсним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 18.12.1990р. між Виконавчим комітетом Першотравневої районної ради народних депутатів м.Чернівців та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу. Відповідно до умов договору ОСОБА_4 купив 78/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських побутових будівель і споруд, які знаходяться по АДРЕСА_3 та розміщені на земельній ділянці, площею 600 кв.м.

Тоді ж між Виконавчим комітетом Першотравневої районної ради народних депутатів м.Чернівців та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу 22/100 частин зазначеного будинковолодіння.

Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №521/15 від 04.07.1995р. вирішено передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,10га. Частину земельної ділянки, загальною площею 0,03га, яка була закріплена рішенням міськвиконкому №639 від 24.08.1953р. за будинковолодінням АДРЕСА_3 , залишено в тимчасовому довгостроковому користуванні ОСОБА_4

На підставі зазначеного рішення 06.02.1996р. Чернівецькою міською радою ОСОБА_4 , ОСОБА_1 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1

15.11.1995р. між Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради та ОСОБА_4 було укладено договір на право тимчасового користування землею, відповідно до якого, передано у тимчасове довгострокове користування останнього земельну ділянку площею 0,03га.

ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями майна померлого за заповітом у рівних частках стали ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У подальшому, рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №624/16 від 22.08.2000р. було відмінено п.1.2, п.1.3 рішення міськвиконкому від 04.07.1995р. №521/15. Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 06.02.1996р. виданий ОСОБА_4 та ОСОБА_1 втратив чинність у зв`язку з перерозподілом земельної ділянки. Договір на право тимчасового користування землею №454 від 06.02.1996р. виданий ОСОБА_4 втратив чинність.

27.02.2001р. на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було видано державні акти на право власності на земельну ділянку, що по АДРЕСА_3 , відповідно на 0,0210 га, 0,0210 га та 0,0118 га.

Вказані дії та правовстановлюючі документи Виконавчого комітету Чернівецької міської ради не оскаржувались та є чинними.

23.04.2015р. між Чернівецькою міською радою та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на підставі рішення ЧМР №1554 від 30.03.2015р. було укладено договір оренди землі №9417, згідно якого в оренду останніх для індивідуального садівництва передано земельну ділянку, загальною площею 0,0348га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 , що по АДРЕСА_3 . Договір укладено строком на п`ять років по 23.04.2020р. включно.

Судом також встановлено, що рішенням Чернівецької міської ради №410 від 13.10.2016р. було надано ОСОБА_3 , ОСОБА_2 дозвіл на зміну цільового призначення та складання проекту відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 , площею 0,0348 га в оренду на п`ять років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за рахунок земельної ділянки, наданої в оренду для ведення індивідуального садівництва.

Рішенням Чернівецької міської ради №1116 від 25.01.2018р. ОСОБА_3 , ОСОБА_2 було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення та наданні земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 , площею 0,0348 га в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок орендованої земельної ділянки наданої для індивідуального садівництва. Земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0348 га зарахувати до земель запасу міста.

Отже, спір між сторонами виник саме у зв`язку з порядком користування земельною ділянкою загальною площею 0,0348 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 , розташованої по АДРЕСА_3 .

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що оскаржуване рішення Чернівецької міської ради №1116 від 25.01.2018р. відповідає вимогам Закону та не порушує прав позивачів, оскільки ним не було позбавлено останніх права користування спірною земельною ділянкою за її цільовим призначенням, а лише відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, щодо зміни її цільового призначення та використання для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції визначився з характером правовідносин та правильно застосував норми матеріального права.

Так, правові підстави та порядок передачі земельних ділянок у користування громадянам детально регламентовані Земельним кодексом України. Відповідно до приписів ст.12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Одним із основних принципів земельного законодавства, відповідно до ст.5 ЗК України є принцип раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст.19 ЗК закріплено такі категорії земель: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; а також землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії згідно з частиною першою статті 20 ЗК здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.

Відповідно до ч.3 ст.22 ЗК землі сільськогосподарського призначення, зокрема, можуть передаватися у власність та надаватися у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Правовий режим земельних ділянок для садівництва визначається ст.35 ЗК, відповідно до частини першої якої встановлено, що громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Відповідно до частини третьої цієї статті земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

При цьому абзац другий частини п`ятої статті 20 ЗК встановлює обов`язок користувачів використовувати землі зазначеної категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.20 ЗК зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться, зокрема, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Обов`язковою умовою дотримання встановленої процедури зміни цільового призначення земельної ділянки є складання або перепогодження (у випадку якщо зміні цільового призначення підлягає вся земельна ділянка, а не її частина) проекту відведення земельної ділянки з місцевими органами виконавчої влади (районним (міським) органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування й архітектури та охорони культурної спадщини), а також підлягає державній землевпорядній експертизі.

За змістом ч.6 ст. 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 Кодексу і затверджуються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (ч.17 ст. 186 Кодексу).

Враховуючи, що спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності і відноситься до земель запасу міста, оскаржуване рішення Чернівецької міської ради №1116 від 25.01.2018р. відповідає вимогам Закону.

Відповідно ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній та комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду.

Орендатор за умови використання земельної ділянки відповідно до умов договору має право на поновлення договору за процедурою, передбаченої статтею 33 Закону України «Про оренду землі», а орендодавець у свою чергу при встановленні порушень умов договору ( неналежного виконання обов`язків, зокрема щодо цільового використання земельної ділянки) має право відмовитись від договору або достроково або по закінченню строку договору.

Однак, скористатись цим правом орендатор має право після закінчення строку дії укладеного договору оренди.

Як було встановлено судом першої інстанції 23.04.2015р. між Чернівецькою міською радою та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на підставі рішення ЧМР №1554 від 30.03.2015р. було укладено договір оренди землі №9417, згідно якого в оренду останніх для індивідуального садівництва передано земельну ділянку, загальною площею 0,0348 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 , що по АДРЕСА_3 . Договір укладено строком на п`ять років по 23.04.2020р. включно.

Отже, на даний час термін дії договору оренди земельної ділянки, площею 0,0348 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 , що по АДРЕСА_3 не сплив, позивачі продовжують правомірно користуватися нею.

З урахуванням зазначеного, колегія судів вважає, що позовні вимоги позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання права на подальше користування орендованою земельною ділянкою та приведення сторін у попереднє становище шляхом пролонгації договору оренди земельної ділянки є безпідставними, враховуючи, що термін дії договору оренди земельної ділянки №9417 від 23.04.2015р. не сплив, договір є дійсним.

Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_1 , судом першої інстанції вірно встановлено, що їй у користування спірна земельна ділянка, загальною площею 0,0348 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , що по АДРЕСА_3 не надавалась, договір оренди з нею не укладався, отже, її права жодним чином не порушені. Суд першої інстанції вірно дійшов висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та безпідставними.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до непогодження з рішенням суду першої інстанції та посилання на обставини, зазначені в позові, однак, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегією суддів, при розгляді апеляційної скарги не встановлено порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 13 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повної постанови 22 травня 2019 року.

Головуючий (підпис )

Судді (підписи)

Вірно з оригіналом :