Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/645/19

Номер провадження: 2/511/365/19

26 червня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

секретаря Ніколас С.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Гаївська сільська рада Роздільнянського району Одеської області про визнання особи такою що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 , належного їй на праві власності.

В судовому засіданні пояснювала, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 це її донька, вона зареєстрована в її будинку, однак з квітня 2010 року проживає в м АДРЕСА_1 . При оформлені документів на отримання субсидії у неї виникли труднощі в здійснені її права користування та розпорядження майном. Вирішити це питання в добровільному порядку відповідач відмовляється. ОСОБА_2 в її будинку зареєстрована з 2003 року, однак з 2010 року проживає в м АДРЕСА_1 . Витрат АДРЕСА_2 утриманню будинку не несе. Реєстрація відповідачки за вказаною адресою створює їй перешкоди в користуванні житлом.

Тому посилаючись на дані обставини, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, та визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Суду пояснила, що в неї конфлікт з матір`ю, вона дійсно проживає в м. Одеса, працює, а тому не має змоги приїздити та допомагати матері. Просить її не виписувати за вказаною адресою, так як власного житла не має.

Представник третьої особи Гаївськської сільської ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність.

Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №150172482. (а.с.4)

Також вказаний факт підтверджується випискою із рішення Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 19.12.2011 року №337, згідно якої за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 . (а.с.5)

Згідно довідки Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 29.03.2017 року № 147 ОСОБА_1 є пенсіонеркою та по АДРЕСА_1 проживає одна. (а.с.14)

З довідок Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 04.04.2019 року № 158 та №159, судом встановлено, що за вище вказаною адресою в будинку належному ОСОБА_1 також зареєстрована з 17.01.2003 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але за адресою реєстрації не проживає з 10.04.2010 року, цей факт також підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного 04.04.2019 року. (а.с.15,16, 17)

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що дійсно донька позивачки ОСОБА_2 не проживає в її будинку. Підтвердив в суді, що вказана особа проживає в м АДРЕСА_1 та будинок позивачки не використовує для проживання. По господарству матері не допомагає. Навіть не приїхала до неї, коли вона хворіла. Він періодично приїздить допомагати їй по господарству. У позивачки троє дітей, син проживає в місті, ще одна донька проживає неподалік, але до матері не приїздить, а доньку ОСОБА_4 він взагалі бачив в останній раз в 2012 році.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . дали покази аналогічні свідку ОСОБА_3 Також підтвердили, що відповідачка в будинку ОСОБА_1 не проживає тривалий час, витрат на утримання будинку не несе, матері по господарству не допомагає.

Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідкам достовірно відомо, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час не проживає за адресою реєстрації, а також має інше місце проживання.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками.

Позивач просить визнати втратившим право на користування житлом відповідачку, так як вона будинок для проживання не використовує, витрат по його утриманню не несе, а її реєстрація в будинку створює їй труднощі в розпорядженні та утриманні будинком, а тому суд вважає, що дані спірні відносини стосуються захисту права власності позивача на житло.

Дані правовідносини регулюються наступними нормами права.

У ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71,72,116, 156 ЖК УРСР, ст.405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Статтею 156 ЖК України, передбачено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Суд, дослідивши по справі надані сторонами докази, встановивши зміст спірних правовідносин і відповідність заявлених вимог нормам права, прийшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_7 виходячи з наступного.

Позивач по справі ОСОБА_1 дійсно є одноособовим власником будинку по АДРЕСА_1 відповідно до наданих нею правовстановлюючих документів, зареєстрована у вказаному будинку і використовує даний будинок для проживання, несе при цьому витрати на його утримання.

Оскільки позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , то відповідно має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своєю власністю.

Відповідач по справі ОСОБА_2 є членом сім`ї позивача відповідно до ст.64 ЖК України, зареєстрована в будинку ОСОБА_1 з її згоди і відповідно до норм Житлового кодексу України навіть після припинення сімейних стосунків автоматично право користування цим будинком не втрачає.

Умови втрати права на користування житлом членами сім`ї власника житла викладені в ч.2 ст.405 ЦК України, і відповідно підставою для втрати прав на житло є відсутність членів сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Суд повно та всебічно дослідивши надані по справі докази, прийшов до висновку, що дійсно вказана особа - відповідачка по справі по місцю знаходження житла в с. Лучинське Роздільнянського району Одеської області відсутня без поважних причини понад один рік, витрат по утриманню будинку не несе.

Про це свідчать і надані суду письмові докази позивача, а також покази допитаних по справі свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачкою по справі в ході її розгляду суду не надано жодних доказів, які б спростували вимоги позивача. Спроб вселитися примусово до будинку через суд з 2010 року відповідач ОСОБА_2 не робила, доказів того, що існують перешкоди або поважні причини для її не проживання в будинку не доведено.

Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 втратила право на проживання в будинку АДРЕСА_1 , так як не використовує будинок для проживання більше одного року без поважних причин, витрат по його утриманню не несе, а тому суд вважає, що право на користування будинком відповідач ОСОБА_2 втратила з квітня 2010 року, що встановлено судом під час судового розгляду.

Дане рішення суду є підставою для зняття відповідача ОСОБА_2 з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , так як вона втратила право на користування житлом в зв`язку з не проживанням тривалий час за місцем реєстрації.

На підставі ст.383, ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, ст. 150, 156 Житлового кодексу України, керуючись ст. 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , в зв`язку з її відсутністю та не проживанням у вказаному будинку з квітня 2010 року.

Вказане рішення є підставою для звернення до Гаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області для вирішення питання щодо зняття ОСОБА_2 з реєстрації за вказаною адресою.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук