Справа № 352/2324/17
Провадження № 22-з/4808/37/19
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

08 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Максюти І.О.,розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовупо справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Тисменицької районної державної адміністрації, про зміну місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

На адресу апеляційного суду 07 травня 2019 року від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення негайного виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24.04.2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Тисменицької районної державної адміністрації, про зміну місця проживання дитини. Зазначено, що дана справа перебуває в провадженні Тисменицького районного суду Івано-Франківської області. 24 квітня 2019 року у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_3 , зобов`язано відібрати малолітню дитину ОСОБА_5 від батька ОСОБА_1 і повернути матері. Рішення суду в частині відібрання дитини від батька та повернення її матері звернуто до негайного виконання. Враховуючи вимоги ст.152 ЦПК України, зобов`язується протягом десяти днів подати апеляційну скаргу на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24.04.2019 року з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. На сьогоднішній день існує реальна ймовірність того, що поки він відстоює свої порушені права в судовому процесі, дитина буде силою відібрана і передана на виховання позивачу, з якою жодного дня не проживала, не знає її, що може зашкодити інтересам дитини, її здоров`ю та бути психотравмуючим фактором. Тому на підставі п.10 ч.1 ст.150 ЦПК України просить постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом зупинення негайного виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2019 року щодо відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_1 та повернення матері ОСОБА_3 до вирішення справи в Івано-Франківському апеляційному суді.

Вирішуючи вимогу, зазначену у поданій заяві, суд виходить з такого.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами 1-3 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У преамбулі Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.3 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Як вбачається з тексту заяви про забезпечення позову, заявник посилається на п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, відповідно до якої позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Із поданої заяви встановлено, що рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Тисменицької районної державної адміністрації, про зміну місця проживання дитини судом першої інстанції ухвалено. Судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 , визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_3 , зобов`язано відібрати малолітню дитину ОСОБА_5 від батька ОСОБА_1 і повернути матері. Рішення в частині відібрання дитини від батька та повернення її матері суд звернув до негайного виконання. Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 подано до оскарження рішення суду в апеляційному порядку.

Оскільки, заявником позов заявлений не був, він має статус відповідача по справі і наділений правом оскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Сама по собі апеляційна скарга є процесуальним документом, який подається у разі незгоди з рішенням суду першої інстанції і не є самостійним позовом, забезпечення якого допускається, а заявник фактично просить забезпечити вимоги не позову, а апеляційної скарги у разі її задоволення за результатами перегляду судового рішення в апеляційному порядку, що не передбачено нормами цивільного процесуального законодавства України, тому його вимога є необгрунтованою і не підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги наведене,керуючись ст.ст. 150, 153,суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення негайного виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2019 року відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя І.О. Максюта