КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/93/17
Провадження № 2/488/126/19 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

03.04.2019 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

в складі : судді Лазаревої Г. М.,

при секретарі Чуб Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 "про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення з даного будинку без надання іншого жилого приміщення"

В С Т А Н О В И В :

11.01.2017 р. позивачі звернулись до суд з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що вони є власниками домоволодіння АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 . Вищевказане домоволодіння належить на праві приватної часткової власності ОСОБА_1 - 58/100 частин та ОСОБА_2 - 42/100 частини. Під час перебування ОСОБА_2 у шлюбі з відповідачем він був зареєстрований у вказаному домоволодінні в 1998 р..

На теперішній час у домоволодінні є зареєстрованими позивачі та відповідач.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано в 2011 році. Відповідач з липня 2015 р. в житловому будинку за адресою : АДРЕСА_3 не проживає, так як проживає в орендованій квартирі, крім того відповідач не здійснює плату за користування житлом, а саме не сплачує комунальні послуги.

Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач відмовляється.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 71, 72 , 150, 156, 162 ЖК УКраїни, ст. 317 ЦК України просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Позивач ОСОБА_2 та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, позивач ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, його представником було надано документи про про незадовільний стан його здоров`я, та пояснення про неможливість його участні з даних підстав в судовому засіданн, відповідач не визнав позовні вимоги з тих підстав, що позивач ОСОБА_2 створює перешкоди у користуванні житлом, тому змушений арендувати інше житло, проте навідується регулярно до адреси його реєстрації.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з копії технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2 ОСОБА_1 належить 58/100 частки вказаного будинку, ОСОБА_2 належить - 42/100 частки будинку. Реєстрація відповідача за зазначеною в позові адресою підтверджується копією домової книги, поясненнями сторін, обставини проживання відповідача за іншою адресою підтверджуються копією договору оренди ним квартири від 6 липня 2015 року, поясненнями позивача та самого відповідача про те, що він орендує житло не за адресою реєстрації через те, що має не дуже добрі стосунки з колишньою дружиною, яка перешкоджає йому повною мірою користуватися житлом за місцем реєстрації, поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про те, що не бачили відповідача за адресою реєстрації з 2015 року.

Як вбачається з копії рішення суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розлучилися в 2011 році.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до п. 39 ППВС України № 5 від 07.02.2014 р. " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" "члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч.1 ст. 405 ЦК України.) Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК України, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення підлягають застосуванню положення ст. 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї подан один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою втрати членом сім`ї права користування житлом. У цьому випадку положення ст. ст. 71,72 ЖК України застосуванню не підлягають.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно дло цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позиваач звернувся з позовом посилаючись на норми ЖК України - ст. 71, 72, які регулюють користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду і не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, крім того норма права, що передбачає виселення, в позові не зазначена, то виникає висновок про безпідставність заявлених вимог.

Крім того стороною позивача не надано будь-яких доказів, які б підтверджували факт непроживання відповідача у житловому будинку в зазначений період, крім пояснень свідків, які перебувають у дружніх відносинах зі стороною позивача та не є сусідами за місцем свого проживання. Звернення до відділу поліції з приводу неналежної поведінки відповідача відносно позивача ОСОБА_6 А., які датовані 2012-2015 рр. та відповіді на дані звернення суд оцінює критично, як такі, що не мають значення для ухвалення рішення в даній справі.

Позовні вимоги в частині виселення відповідача вбачаються такими, що протирічать змісту позову та поясненням сторін, так як вислення колишнього члена сім`ї, який добровільно не проживає за адресою реєстрації разом з визнанням його таким, що втратив право користування житлом не має змісту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265, 353-354

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційному порядку в 30-денний строк до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя: Г. М. Лазарева