Справа № 426/2156/19
Провадження № 22-ц/810/307/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Стахової Н.В.

суддів: Єрмакова Ю.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря: Сінько А.І.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересована особа: Біловодський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Луганській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань

апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 25 березня 2019 року (постановлену у складі судді Река А.С.)

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, заінтересована особа - Біловодський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Луганській області, про встановлення факту смерті,

встановила:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Сватівського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту смерті у певний час її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 18 березня 2019 року заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Біловодський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Луганській області про встановлення факту смерті, було залишено без руху, у зв'язку з відсутністю доказів про те, що заявниця є донькою померлої ОСОБА_4

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 25 березня 2019 року заяву ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, про встановлення факту смерті визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, заявниця ОСОБА_1 звернулась до Луганського апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 25 березня 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та порушення права заявника на вільний доступ до правосуддя.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 25 березня 2019 року, надано строк учасникам справи для подачі відзиву. Ухвалою суду від 23 квітня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження на 02 травня 2019 року о 09 годині 00 хвилині без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи заяву на підставі ст.185 ЦПК України, суд виходив з того, що заявником не усунуто недоліки заяви, а саме не надано належних та допустимих доказів на підтвердження родинних стосунків заявника з померлою ОСОБА_3 Суд дійшов висновку, що надані заявником копії довідок про підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_1, виданих органами, що знаходяться на тимчасово окупованій території Україні не можуть свідчити про наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 родинних відносин.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до ч. 1-3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи і органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції України, їх посадові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та Законами України. Будь які органи, їх посадові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами чи такими особами , є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 12 березня 2019 року № 518/17.15.-114;113 ОСОБА_1 відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті її матері ОСОБА_3 на підставі пред'явлених заявником документів.

Відмова мотивована тим, що представлене заявником свідоцтво про смерть (лікарське свідоцтво про смерть) видане на території , де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, та не відповідають встановленій формі документів відповідно до чинного законодавства України не є підставою для проведення державної реєстрації смерті.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5, її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Згідно паспорта ОСОБА_1 вбачається, що остання перебувала у шлюбі з ОСОБА_7, який був зареєстрований у відділі РАГС Луганської міської ради від 26 лютого 1998 року, а 28 травня 2001 року цей шлюб розірвано (а.с.3).

Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» місто Луганськ відноситься до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Видані на тимчасово окупованій території України документи про смерть відповідно до закону є недійсними і не можуть бути підставою для реєстрації смерті в позасудовому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Разом з тим, не можна погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що довідки, видані на тимчасово окупованій території не можуть бути взяті до уваги, оскільки до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Виходячи з викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що питання про визнання заяви неподаною та повернення заяви було вирішено судом першої інстанції всупереч нормам процесуального права з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, що відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.259, 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 25 березня 2019 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Н. В. Стахова

Судді: Ю. В. Єрмаков

М. В. Назарова