Номер провадження: 22-ц/813/2560/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю фізичної особи на підприємств на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Бондаря В.Я., 09 листопада 2018 року в м. Одеса, -

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю фізичної особи на підприємстві (т. 1 а.с. 2-7).

В обґрунтування позову посилалися на те, що ОСОБА_1 із 25.06.1994 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 . Від шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Чоловік позивача працював на посаді старшого стрільця Виробничого підрозділу Одеського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». При виконанні трудових обов`язків із ОСОБА_4 стався нещасний випадок, у результаті якого він помер через ураження електрострумом. За результатами проведеного спеціального розслідування нещасного випадку складено акт, відповідно до якого, нещасний випадок визнано таким, що стався з вини підприємства, у зв`язку з невиконанням обов`язків з організації безпечних умов праці на виробництві посадовими особами і робітниками відповідача. За таких обставин, виходячи з того, що повернути чоловіка та батька дітям неможливо, а факт смерті близької людини є глибоким потрясінням, який впливає на моральний стан позивачів, тяжкість наслідків нещасного випадку, позивачі просили стягнути з відповідача на їх користь відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2. , ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, у зв`язку зі смертю на виробництві ОСОБА_4 у розмірі 500 000,00 гривень. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, у зв`язку зі смертю на виробництві ОСОБА_4 у розмірі 500 000,00 гривень. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, у зв`язку зі смертю на виробництві ОСОБА_4 у розмірі 500 000,00 гривень (т. 2 а.с. 167-173).

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково (т. 2 а.с. 183-188).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд невірно розрахував розмір моральної шкоди, не дослідив факт наявності грубої необережності в діях ОСОБА_4 , що призвело до нещасного випадку, та не вказав критерії визначення розміру моральної шкоди, оскільки сума, яка підлягала стягненню, є занадто великою.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди, виходив з того, що смерть ОСОБА_4 завдала позивачам моральних та фізичних страждань, суттєво негативно змінила їх звичний життєвий уклад, сімейно-побутові відносини, що підтверджено матеріалами справи, а тому суд вірно визначив розмір грошового відшкодування, виходячи з принципів розумності та справедливості. Наявність вини відповідача підтверджена матеріалами справи та не може слугувати підставою для зменшення моральної шкоди. Факт грубої необережності загиблого ОСОБА_4 та доводи апелянта з цих підстав спростовуються матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «Українська залізниця» підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача у скоєному підтверджувалася матеріалами справи, що є підставою для стягнення моральної шкоди, а ступінь моральних страждань позивачів та розмір відшкодувань моральної шкоди - висновками експерта.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Кожна особа, відповідно до ст. 23 ЦК України, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою зокрема щодо членів її сім`ї.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Приписами ч.1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 25 червня 1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 25 червня 1994 року серії НОМЕР_1 (а.с.16 т.1).

Від шлюбу у подружжя народилися два сина: ОСОБА_2. , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.12-13 т.1).

ОСОБА_4 працював на підприємстві ПАТ «Українська залізниця» на посаді старшого стрільця виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони». 08 квітня 2016 року заступив на варту на станції Одеса-Сортувальна караул №4, до якого входив стрілець ОСОБА_4 Приймаючи під охорону вагон, останній піднявся на дах вагону, який не знаходився на лінію електромережі (далі: ЛЕМ), та розпочав огляд. В цей час маневровий диспетчер, не виконавши вимоги Інструкції по сумісній роботі робітників станції та стрільців стрілецької команди, не виконав процедуру видачі команди та отримання підтвердження готовності її виконання, не проінформував всіх працівників про маневр вагону. На момент початку маневру ОСОБА_4 перебував на середині даху вагону, в зв`язку з чим не мав можливості скористатися сходами вагону, тому впав на дах з ймовірною метою уникнути падіння з висоти вагону. Внаслідок вищенаведених подій вагон заїхав під ЛЕМ, в результаті чого ОСОБА_4 отримав ураження електричним струмом, внаслідок якого загинув на місці події що підтверджується копіями актів форми Н-1, Н-5 та копією свідоцтва про смерть серії (а.с.17-46, 54 т.1).

Внаслідок смерті чоловіка та батька у позивачів через нервове перенапруження та душевні страждання значно погіршилися психологічний стан, стан здоров`я, життєво-побутові відносини в середині сім`ї та з оточуючими. У позивача ОСОБА_1 порушилися соціальне функціонування, психологічний стан, що відобразилося на погіршенні здоров`я, а саме: з`явилися злоякісні прояви на шкірі, в зв`язку з чим позивач витрачала значні кошти та час на придбання медикаментів та проходження процедури лікування. Вказане підтверджується випискою з медичної картки амбулаторного хворого та копіями медичної картки хворого, висновком судово-психологічної експертизи №16-5987 від 15 вересня 2017 року (а.с. 123-130, 215-222 т.1).

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в Механіко-технологічному технікумі Одеської національної академії харчових технологій, характеризувався виключно позитивно, а саме: як старанний студент та відповідальна особа, яка приймає активну участь у позакласній роботі та в спортивному житті технікуму. Однак, після смерті батька завжди ввічливий та доброзичливий студент ОСОБА_2. став дратівливим, запальним та грубим, почав пропускати заняття, поведінка його в соціумі суттєво зіпсувалася порівняно з поведінкою до загибелі батька, що підтверджується характеристикою, виданою Механіко-технологічним технікумом Одеської національної академії харчових технологій (а.с.131 т.1). Ситуація, яка досліджувалася у справі, стала психотравмувальною для неповнолітньої особи, внаслідок чого спостерігалися зміни індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_2 , які в подальшому можуть негативно вплинути на соціальне функціонування особи. Психологічні особливості, що знижують здатність позивача правильно сприймати події, пов`язані зі смертю батька - відсутні, що вбачається з висновку судово-психологічної експертизи №17-2340 від 15 вересня 2017 року. (а.с.194-201 т.1).

Внаслідок втрати близької людини, батька ОСОБА_4 , у позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінилася система ціннісних відносин, цілей, які можуть негативно вплинути в майбутньому на соціальне функціонування позивача як особистості. Загалом у позивача не спостерігалися будь які порушення когнітивних процесів, уваги і пам`яті та психологічні особливості, які знижують його здатність правильно сприймати події, пов`язані зі смертю батька, що підтверджується висновком судово-психологічної експертизи №17-2339 від 15 вересня 2017 року (а.с. 205-212 т.1).

Через нещасний випадок, обставини якого досліджувалися у справі та викладені в актах комісії з розслідування нещасного випадку форми Н-1 та Н-5, з вини посадових осіб ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_2. на виробництві загинув, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть (а.с. 54 т.1). Доказів стосовно визнання вказаних актів матеріали справи не містять.

Матеріалами справи підтверджується наявність в діях відповідача вини у смерті ОСОБА_4 , що є прямою підставою для стягнення моральної шкоди.

Цивільним законодавством передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується зокрема її дружині, дітям (а.с. 1168 ЦК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 був чоловіком позивача ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім того, судом визначено розмір моральної шкоди, яка підлягає стягнення з відповідача на користь позивачів у розмірі 1 500 000 грн. Вказаний розмір був вирахуваний експертом під час дослідження психологічного стану позивачів, психологічних змін у їх поведінці внаслідок загибелі ОСОБА_4 Доказів щодо спростування висновків експерта матеріали справи не містять, таких доказів відповідачем не було надано і до суду апеляційної інстанції.

За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову в частині зменшення розміру моральної шкоди, не надав належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, а його позиція щодо підстав зменшення розміру шкоди ґрунтувалася виключно на суб`єктивних критеріях.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку стосовно наявності підстав для стягнення моральної шкоди та її розміру.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги стосовно відсутності вини підприємства у скоєному, оскільки спростовуються матеріалами справи. Вказаний факт досліджений комісією з розслідування нещасних випадків, що підтверджується копією акту форми Н-1 (а.с. 17-25 т.1), та доказів щодо визнання вказаного акту недійсним матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновку суду щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивачів, не заслуговують на увагу з тих підстав, що суд першої інстанції, вирішуючи вказане питання, виходив з висновків судово-психологічної експертизи, з яких вбачається, що заявлений позивачами розмір моральної шкоди відповідає душевним хвилюванням, яких зазначили позивачі внаслідок смерті ОСОБА_4

Не заслуговують на увагу доводи апелянта стосовно наявності у діях загиблого ОСОБА_4 грубої необережності з огляду на те, що комісією з розслідування нещасних випадків за результатами дослідження обставин нещасного випадку не встановлено наявності в діях загиблого ознак грубої необережності, а чітко констатовано, що смерть працівника сталася внаслідок невиконання посадових обов`язків працівниками підприємства відповідача. Той факт, що відповідач посилається на окремі думки членів комісії стосовно нещасного випадку суд не приймає до уваги з огляду на те, що окрема думка носить виключно інформативний характер стосовно позиції члена комісії відносно ситуації. Щодо дослідження обставин, викладених в акті, на предмет достовірності та щодо визнання акту нечинним законодавством передбачена окрема процедура. Доказів на спростування висновків, викладених в акту, матеріали справи не містять та до суду апеляційної інстанції надано не було.

Інших посилань щодо спростування законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2018 рокуухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2018 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 22 травня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе