Провадження № 22-ц/802/936/19 Категорія: 26 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Здрилюк О.І., Федонюк С. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.09.2012 між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 15000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, заборгованості не погашав, унаслідок чого станом на 25.06.2015 утворилася заборгованість у розмірі 23118 гривень 24 копійки, що складається з заборгованості за кредитом - 14408,02 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 6733,16 грн., заборгованості за пенею та комісією - 400,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 1077,06 грн.

Посилаючись на викладене, ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" просило суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за кредитним договором від 27.09.2012.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2015 року позов задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" 23118 гривень 24 копійок. Стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» судові витрати по справі 243 гривні 60 копійок судового збору та 180 гривень 00 копійок витрат на публікацію оголошення в пресі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.08.2019 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2015 залишено без задоволення.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на заочне рішення від 12.09.2015, просить рішення скасувати ухвалити нове про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14408.02 грн.

ПАТ "Акцент-Банк" не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (23118, 24 гривень) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 25 вересня 2019 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки відповідач допустив неналежне виконання умов кредитного договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, у вигляді неповернутого кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2012 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу позовних вимог, посилався на те, що в порушення умов договору від 27.09.2012 та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує у повному обсязі та станом на 25.06.2015 мав заборгованість за договором у загальному розмірі 23118 гривень 24 копійок, що складається з заборгованості за кредитом - 14408,02 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 6733,16 грн., заборгованості за пенею та комісією - 400,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 1077,06 грн.

При цьому, на підтвердження погодження умов договору ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» надано до матеріалів позовної заяви копію анкети-заяви відповідача, Тарифи банку з обслуговування кредитних карт «Універсальна» (тарифний план «55 днів»), Умови та Правила надання банківських послуг, розрахунок заборгованості.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 27.09.2012 процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також комісію, пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Тарифи банку з обслуговування кредитних карт «Універсальна» (тарифний план «55 днів») і Умови та Правила надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.

Тарифами банку з обслуговування кредитних карт «Універсальна» (тарифний план «55 днів») та Умовами та Правилами надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку з обслуговування кредитних карт «Універсальна» (тарифний план «55 днів»), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Така правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку з обслуговування кредитних карт «Універсальна» (тарифний план «55 днів») не підписані позичальником, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що правові підстави стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості по відсоткам, пені та штрафах за період невиконання зобов`язань за договором відсутні.

Встановлено, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 по тілу кредиту за кредитним договором складає 14 408.02 грн., її розміру відповідач не оспорює, тому в мотивувальній частині рішення суд правильно зазначив про стягнення цієї заборгованості на підставі положень 526, 1050 ЦК України. Разом з тим в резолютивній частині рішення судом стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 23118 грн., без зазначення складових цієї заборгованості,

Відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції при вирішенні спору допущено порушення наведених вище норм матеріального права, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом - 6733,16 грн., заборгованості за пенею та комісією - 400,00 грн., а також штрафу відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 1077,06 грн. належить скасувати та постановити нове рішення про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту за кредитним номером № б/н від 27.09.2012 у розмірі 14408.02 грн. та відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та просив стягнути з відповідача 23 118.24 грн. Апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на суму 14408.02 грн. Відсоток задоволених позовних вимог становить 62.32%.

Відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог .

Ураховуючи наведене, у зв"язку з частковим задоволенням позову банку, з відповідача належить до стягнення на користь позивача, судовий збір в розмірі 151 грн. 81 коп. (243.60х62.32 %).

Враховуючи, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 задоволена, необхідно стягнути з ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" на користь ОСОБА_1 365 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скраги.

Керуючись статтями 381, 382, 383, 384, 389-390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2015 року в даній справі в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" заборгованості за кредитним договором від 27 вересня 2012 року у розмірі 6733,16 грн. - процентів за користування кредитними коштами, та 400,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) та 1077,06 грн. - штрафу (процентна складова), розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов задовольнити частоково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" заборгованість по тілу кредиту за кредитним номером № б/н від 27.09.2012 у розмірі 14408.02 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" судовий збір у розмірі 151 грн.81 коп.

Стягнути з ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" на користь ОСОБА_1 365 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: