СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/408/19
Провадження №2/547/284/19
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 вересня 2019 року смт.Семенівка

Суддя Семенівського районного суду Полтавської області Атаманова С.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 18.06.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом №320. На обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що з вересня 2015 року подружні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, спільних дітей від даного шлюбу вона з відповідачем не має, однак останній відмовляється розірвати шлюб за спільною заявою подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України суддя відкриває провадження у справі за відсутності, крім іншого, підстав для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до положень ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Суддею встановлено, що позивачем у позовній заяві зазначено місце проживання відповідача - АДРЕСА_1 .

З отриманої відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України інформації, відділом методичного, контрольно-аналітичного забезпечення ведення Реєстру територіальної громади м.Харкова Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, суддею встановлено, що згідно даних реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про останнього відсутні.

Відповідно до положень ч.ч.9, 10 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Позивачем ОСОБА_1 не додано до позовної заяви жодного належного доказу щодо місцезнаходження майна відповідача та те, що останнім відомим зареєстрованим місцем проживання або перебування відповідача чи постійного його заняття (роботи) є населений пункт, що територіально відноситься до Семенівського районного суду Полтавської області, тобто знаходиться в межах Семенівського району Полтавської області.

Натомість зі змісту свідоцтва про шлюб, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Іраку, а позивач ОСОБА_1 є громадянкою України.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Відповідно до положень ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.60 вказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Разом з тим, подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання (ч.2 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст.110 СК України розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Відповідно до роз`яснень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред`являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за місцем проживання будь-кого з них.

У разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами.

Приписами ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У позовній заяві позивачем вказано, що вона з відповідачем спільних дітей від шлюбу не мають.

Позивачем не надано доказів спільного проживання сторін на території Семенівського району Полтавської області, наявності (або відсутності) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність справи про розірвання шлюбу суду України за зареєстрованим місцем проживання позивача, як дружини, а також того, що позивач не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

З огляду на викладене, позивачем не доведена наявність підстав для застосування ст.28 ЦПК України при визначенні підсудності цивільної справи за її позовом.

Відповідно до ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст.77 цього Закону (виключна підсудність), а також у разі, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Таким чином, маючи відповідно до закону право на звернення до суду України, позивач ОСОБА_1 у позовній заяві жодним чином не обґрунтовує підстави подання позову саме до Семенівського районного суду Полтавської області із відповідним посиланням на правила підсудності, передбачені нормами ЦПК України.

При цьому з доданих позивачем до позовної заяви копій документів, зокрема, свідоцтва про шлюб, вбачається наявність останнього відомого місця перебування відповідача саме в Холодногірському (до перейменування - Ленінському) районі м.Харкова під час та після реєстрації шлюбу з позивачем 18.06.2015 року, оскільки за змістом ст.34 Сімейного кодексу України присутність нареченої та нареченого в момент реєстрації їхнього шлюбу є обов`язковою, а реєстрація шлюбу через представника не допускається.

За змістом п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України в позовній заяві позивач має зазначити докази, що підтверджують обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

На підставі викладеного, суддя приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 не зазначено в позовній заяві доказів на підтвердження: наявності зареєстрованого місця проживання чи останнього відомого місця перебування відповідача або знаходження його майна саме на території Семенівського району Полтавської області, на яку поширюється юрисдикція Семенівського районного суду Полтавської області; наявності спільних з відповідачем дітей чи тяжкого захворювання позивача, а, отже, не доведені підстави для застосування положень ст.28 ЦПК України при визначенні підсудності даної справи.

За вказаних обставин, з метою вирішення судом питання про підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу Семенівському районному суду Полтавської області, позивачу необхідно обгрунтувати в позовній заяві, із зазначенням відповідних доказів, наявність підстав для застосування ст.28 ЦПК України, зокрема, подання позову до суду за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням викладеного, суддею в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначені недоліки позовної заяви та спосіб їх усунення.

Відповідно до приписів ч.2 ст.185 ЦПК України, з урахуванням характеру встановлених суддею недоліків позовної заяви, позивачу ОСОБА_1 необхідно встановити строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення їй даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.27, 95, 128, 175, 177, 185, 258, 260, 261, 353 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення їй копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі виконання нею вимог п.5 ч.3 ст.175, ч.5 ст.177 ЦПК України відповідно до ухвали суду, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду.

Якщо позивачем не будуть усунуті недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя Семенівського районного суду

Полтавської області С.Ю.Атаманова