УХВАЛА

іменем України

19.04.2019 Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Подорець О.Б.,

за участю секретаря Столяренко А.І.,

без участі учасників справи,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, зазначивши, що 28.02.2013 Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви посилалися на те, що виконавчий лист по даній цивільній справі на виконанні не перебував, а отже оригінал виконавчого листа втрачено.

Таким чином заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа для подальшого виконання рішення суду та поновлення строку для його предявлення на примусове виконання.

В судове засідання учасники справи не зявилися, повідомлені належним чином, що не перешкоджає суду розглянути питання про видачу дубліката виконавчого листа у відсутності сторін і заінтересованих осіб.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, матеріали по справі №401/12795/12, надані архівом суду, суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 446 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 передбачено, що процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За частиною першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, що діяв на момент винесення судового рішення у цивільній справі №401/12795/12 та набрання ним законної сили, було встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016.

Відповідно до п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції встановлено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Судом встановлено, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2013 року задоволено позов ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Виконавчий лист було отримано представником позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 23.09.2013.

На момент отримання виконавчого листа, строк предявлення виконавчого листа до виконання становив один рік. Із заявою про видачу дублікату виконавчого листа АТ КБ «Приватбанк» звернулися 11.04.2019. Доказів передачі виконавчого листа до виконання, що свідчило би про переривання строку предявлення виконавчого листа до виконання, як і доказів втрати оригіналу виконавчого листа, що є підставою видачі дублікату виконавчого листа, суду не надано. Крім того, із заяви позивача вбачається, що виконавчий лист взагалі не перебував на виконанні.

За таких обставин, заява про видачу дублікату виконавчого листа, на переконання суду, подана поза межами строків предявлення виконавчого листа до виконання встановлених Законом України, не надано належних доказів предявлення виконавчого листа до виконання та втрати оригіналу виконавчого листа, підстав для задоволення заяви не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Проте, у поданій 11.04.2019 заяві, представником АТ КБ «Приватбанк» взагалі не зазначено причин пропуску строку предявлення виконавчого листа на виконання.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Хоча у вказаному рішенні суду питання стосується щодо судового провадження, разом з тим, суд вважає, що це прямо стосується також стадії виконавчого провадження, оскільки саме виконавче провадження, в розуміння статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», є завершальною стадією судового провадження.

Враховуючи викладене, оскільки доказів втрати виконавчого листа не надано, не зазначено поважних причин та взагалі причин пропуску строку предявлення виконавчого документа до виконання у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 433, п. 17.4, ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.Б.Подорець