ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2019 року м. Харків

Справа № 644/3792/18

Провадження № 22-ц/818/2070/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

Відповідачі: ОСОБА_1 ,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 26 липня 2018 року (суддя Горчакова О.І.),

у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду,-

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року КП "ХТМ» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання в сумі 14393 грн. 83 коп., 3 % річних у сумі 250,79 грн., інфляційні витрати в сумі 1070,68 грн. та судовий збір в сумі 1762 грн..

Позовна заява мотивована тим, що позивач згідно законодавства України надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води та потреб гарячого водопостачання. КП «Харківські теплові мережі» зверталося до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу, який згодом ухвалою цього ж суду за заявою відповідача було скасовано. Зазначає, що за період з 1 квітня 2010 року по 30 квітня 2018 року відповідач не в повному обсязі сплачувала вартість наданих їй послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 14393,83 грн..

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 26 липня 2018 року позов КП «Харківські теплові мережі» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 01.04.2010 року по 30.04.2018 року в сумі 14393 грн. 83 коп., 3% річних в сумі 250 грн. 79 коп., інфляційні витрати у сумі 1070 грн. 68 коп., а також судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач, будучи зобов`язаною сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинила виконувати взяті на себе зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, яку вона добровільно не погашає.

Ухвалою цього ж суду від 29 січня 2019 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з 1 квітня 2010 року по 29 квітня 2015 року за спливом позовної давності та за період з 30 квітня 2015 року в зв`язку з необґрунтованістю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване заочне рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на посилання суду в мотивувальній частині про стягнення з неї суми заборгованості у розмірі 58082,56 грн., тоді як позовні вимоги пред`явлено на суму 14393,83 грн. Стверджує про неналежне її повідомлення про розгляд справи, що позбавило її доступу до правосуддя, а ігнорування її заяви про застосування строку позовної давності до вимог позивача є неправомірним.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що нею подавався інший розрахунок про сплату нею коштів за надані послуги за останні 3 роки, який до матеріалів справи долучений не був. Звертає увагу на те, що розрахунок наданий до судового наказу відрізняється від того, що долучений до позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначав, що з часу звернення позивача із заявою про видачу судового наказу строк позовної давності був перерваний, при цьому, у разі його застосування, враховуючи пропуск цього строку з 1 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року на суму 888,64 грн., заборгованість відповідача за період з 25 лютого 2012 року по 31 грудня 2014 року та з 1 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року становитиме 11560,17 грн., 250,79 грн. 3 % річних та 1070,68 грн. інфляційних витрат.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що КП «Харківські теплові мережі» є надавачем послуг центрального опалення та постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1 , у якій зареєстрована та проживає ОСОБА_1

Теплопостачання в указаний житловий будинок проводиться централізовано КП «Харківські теплові мережі», а ОСОБА_1 по відношенню до позивача є споживачем послуг з централізованого опалення.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з центрального теплопостачання та підігріву гарячої води та оплати таких послуг, їх надання здійснюється на підставі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, положення якого мають юридично обов`язковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», (далі - Закон) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконує належним чином свої обов`язки по сплаті спожитих послуг з теплопостачання, у зв`язку з чим, відповідно до відомостей про нарахування та оплату надання послуг теплопостачання позивачем нарахована за період з 1 квітня 2010 року по 30 квітня 2018 року заборгованість, яка складає 14393 грн. 83 коп.

Під час розгляду справи судом першої інстанції у заяві про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 скористалася своїм правом та заявила про застосування строків позовної давності (а.с.33).

Велика Палата у постанові від 17 квітня 2018 року у справі№200/11343/14 (провадження 14-59цс18) зазначила, що якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив у ній заочне рішення, відповідач була вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. Якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї заяви, відповідач могла заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Судова колегія вважає, що слід враховувати вказану заяву при розгляді справи, оскільки вбачається, що позовну заяву відповідач не отримувала, особистої участі у розгляді справи не брала, тобто, вказані обставини свідчать про відсутність можливості вчасного подання такої заяви. Після отримання відповідачем заочного рішення суду вона звернулася з заявою про його перегляд, у якій просила застосувати строки позовної давності, проте суд, всупереч вимогам законодавства, не надав належної оцінки вказаним обставинам.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто упродовж дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 3,4 статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

При цьому переривання позовної давності можливо лише в межах строку позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою КП «Харківські теплові мережі» Орджонікідзевським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ від 2 березня 2015 року про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячої води.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 червня 2017 року зазначений судовий наказ був скасований, тобто строк позовної давності був перерваний.

Ураховуючи те, що подання позивачем до суду 24.02.2015 року заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України перервало позовну давність до позовних вимог, тому обґрунтованим є висновок про стягнення з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 25 лютого 2012 року по 31.12.2014 року та з 1 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року в сумі 11560,17 грн., 3% річних в сумі 250,79 грн., інфляційні витрати 1070,68 грн., як зазначив позивач у відзиві на апеляційну скаргу .

При цьому, судова колегія враховує розрахунок наданий відповідачем за період з січня 2015 року по вересень 2018 року (а.с.89) в якому зазначено, що станом на квітень 2018 року, як просив стягнути позивач, заборгованість складала 8062,05 грн., але станом на вересень 2018 року заборгованості немає, тому стягненню підлягає сума заборгованості 11560,17 грн. - 8062,05 грн.=3498,12 грн. за період з 25 лютого 2012 року по 31 грудня 2914 року.

З огляду на те, що на час ухвалення судом першої інстанції рішення в липні 2018 року заборгованість існувала, і остаточно була погашена відповідачем лише після ухвалення судом рішення в серпні та вересні 2018 року, судова колегія вважає правильним стягнути 3% річних і інфляційні витрати у вищезазначеному розмірі.

Виходячи з того, що строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості встановлюється з 25 лютого 2012 року, а позовні вимоги пред`явлено про стягнення за період з 1 квітня 2010 року по 30 квітня 2018 року, то поза межами строку позовної давності знаходяться вимоги про стягнення заборгованості за період з 1 квітня 2010 року по 25 лютого 2012 року.

З урахуванням наведеного, не підлягає стягненню заборгованість, яка знаходиться поза межами строку позовної давності, тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Доводи відповідача щодо відсутності у неї заборгованості за сплату послуг спростовуються матеріалами справи. Відносно посилань про надання нею відповідного розрахунку, який за її твердженням не був долучений до матеріалів справи, слід зазначити, що наданий до апеляційної скарги розрахунок не спростовує розрахунок позивача за період з лютого 2012 року по січень 2015 року, оскільки він складений лише з січня 2015 року по вересень 2018 року. Посилання на розрахунок, який було долучено до заяви про видачу судового наказу є неправомірним, оскільки судовий наказ не є предметом розгляду даної справи.

На спростування вимог позивача щодо стягнення 3 % річних та інфляційних витрат відповідач не навела жодних доводів.

Враховуючи вищенаведене і доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 3498,12 грн.. 3% річних в сумі 250,79 грн., інфляційні витрати 1070,68 грн., всього 4819,59 грн.

Також на підставі п.1, п.10 ст.141 ЦПК України перерозподілу підлягає судовий збір.

Позивачем було сплачено до суду першої інстанції судовий збір в сумі 1762 грн. Позов пред"явлено на суму15715,30 грн, задоволено позов на суму 4819,59 грн., тобто 30,67%. Сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1762 х 30,67 % = 540,41 грн.

Керуючись п.1,10 ст.141, ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 26 липня 2018 року - змінити в частині суми стягнутої заборгованості і судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - не відомий, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь КП «Харківські теплові мережі» (розташоване за адресою: 61037, м.Харків, вулиця Мефодіївська, 11, р/р НОМЕР_1 у ФХОУ ПАТ «Держаний ощадний банк України» м. Харкова, МФО 351823, ) заборгованість за послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 25 лютого 2012 року по 31.12.2014 року в сумі 3498 (три тисячі чотириста дев"яносто вісім) грн 12 коп., 3% річних в сумі 250,79 грн., інфляційні витрати 1070,68 грн., всього 4819 (чотири тисячі вісімсот дев"ятнадцять) грн 59 грн. і судовий збір в сумі 540 (п"ятсот сорок) грн.41 коп.

В іншій частині заочне рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та в силу ст.389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І.Колтунова

Н.П. Пилипчук