Номер провадження: 22-ц/813/1472/19
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 31 жовтня 2018 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Малиновський районний у м. Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Третя Одеська державна нотаріальна контора про оголошення особи померлою-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що вона є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка до 2007 року проживала та була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .

Заявниця зазначала, що в 2007 році ОСОБА_2 виїхала на постійне місце проживання до Туреччини, де вийшла заміж за громадянина Туреччини на ім`я ОСОБА_3 . Перебуваючи у Туреччині донька постійно виходила з нею та родичами на зв`язок по телефону. Остання телефонна розмова з донькою відбулася у жовтні 2011 року і з тих пір ніяких відомостей від неї не надходило, останнє місце її перебування заявниці невідомо.

Вказувала, що 5 лютого 2013 року враховуючи відсутність інформації про місце перебування доньки та з метою її розшуку, вона звернулася з відповідною заявою зареєстрованою за №1641 до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області, де їй було видано талон-повідомлення №000435.

В ході проведення розшукових дій посадовими особами Малиновського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області було встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований закордонний паспорт серії НОМЕР_1 і вона проживає у м. Гельжик, Турецької республіки.

Крім того, до консульства Турецької республіки був направлений запит про надання ОСОБА_2 документів на тимчасове або постійне проживання на території Турецької республіки, однак відповіді на вказаний запит отримано не було. Також відповідний запит щодо встановлення місця перебування ОСОБА_2 було направлено до Міністерства закордонних справ України, який згідно листа-відповіді від 15 вересня 2017 року було перенаправлено до посольства України в Турецькій республіці, але відповідь на даний запит не отримано.

Стверджувала, що з лютого 2013 року у місці постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає відомостей про її місце перебування протягом трьох років.

Посилаючись на ст. 46 ЦК України заявник просила суд оголосити її доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлою.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 31 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про оголошення особи померлою, заінтересовані особи Малиновський районний у м. Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Третя одеська державна нотаріальна контора - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням судуОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 31 жовтня 2018 року та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 20).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспортів громадян України (а.с. 21-22).

Встановлено, що 05 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Малиновського РО, яку було прийнято о/у СУР Малиновського РО ОГУ ГУ МВД України в Одеській області старшим сержантом міліції Козак А.І. та зареєстровано в реєстрі за №1641, що підтверджується талоном-повідомлення №000435 (а.с. 26).

14 лютого 2013 року о/у СУР Малиновського РО ОГУ ГУ МВД України в Одеській області старшим сержантом міліції Козак А.І. були розглянути матеріали ЖЕУ за №1641 від 05 лютого 2013 року та винесено висновок про відсутність складу кримінального правопорушення (а.с. 27).

З висновку о/у СУР Малиновського РО ОГУ ГУ МВД України в Одеській області старшим сержантом міліції Козак А.І. від 14 лютого 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 , донька заявниці, в 2007 році виїхала на постійне місце проживання до Туреччини, де вийшла заміж за громадянина Туреччини на ім`я ОСОБА_3 та народила там трьох дітей. В жовтні 2011 року заявниця останній раз спілкувалася з донькою по телефону, після чого зв`язок було втрачено. Також, з даного висновку вбачається, що заявниця з 2007 року по 2011 рік відносини з донькою не підтримувала і спілкувалася з нею по телефону приблизно один раз на рік.

Крім того, в ході проведення розшукових дій посадовими особами Малиновського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області було встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований закордонний паспорт серії НОМЕР_1 (а.с. 134) і вона проживає у м. Гельжик, Турецької республіки. ОСОБА_1 також вказувала, що при спілкуванні з донькою, остання не скаржилася на те, що відносно неї скоєні противоправні дії.

У висновку зазначено, що до консульства Турецької республіки був направлений запит з метою встановлення отримання ОСОБА_2 документів на тимчасове або постійне проживання на території Турецької республіки, однак відповіді на вказаний запит отримано не було. Відповідний запит щодо встановлення місця перебування ОСОБА_2 було направлено також до Міністерства закордонних справ України, який згідно листа-відповіді від 15 вересня 2017 року було перенаправлено до посольства України в Турецькій республіці, але відповідь на даний запит не отримано.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 23).

При житті, а саме 25 червня 2003 року ОСОБА_5 оформила заповіт, яким все своє майно, у тому числі належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 заповіла в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 24).

27 січня 2012 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 25).

Ухвалою суду від 19 вересня 2018 року за заявою ОСОБА_1 була витребувана спадкова справа щодо майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 107).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_5 , а ОСОБА_2 онукою померлої. (а.с. 125, 126).

Встановлено, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом звернення 25 жовтня 2011 року із заявою про прийняття спадщини до Третьої одеської державної нотаріальної контори (а.с. 131).

Зі змісту заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини вбачається, що підпис останньої було засвідчено віце - консулом Генерального консула України в Стамбулі (Турецька Республіка).

В процесі розгляду справи ОСОБА_1 пояснила суду, що оголошення ОСОБА_2 померлою, необхідно їй для оформлення спадщини на Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 .

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_2 виїхала на постійне місце проживання до Турецької Республіки, де вийшла заміж і народила трьох дітей. Тобто, ОСОБА_2 добровільно залишила своє місце постійного проживання в м. Одесі та переїхала на постійне місце проживання до Турецької Республіки.

Факт її знаходження та перебування в Турецькій Республіці підтверджується її заявою про прийняття спадщини від 25 жовтня 2011 року.

Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 2007 року по 2011 рік відносини з донькою не підтримувала і спілкувалася з нею по телефону приблизно один раз на рік.

Отже, дані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 з 2007 року по теперішній час не цікавилась і не цікавиться життям доньки в Турецькій Республіки. Згідно ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини.

Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожувала їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Таким чином, рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Виняток встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо на підставі незаперечних доказів стверджується, тобто доводяться обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Статтею 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників, справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів про наявність обставин, що загрожували смертю, або дають підставу припускати загибель ОСОБА_2 , суду заявником не надано.

Суд вважає, що ОСОБА_1 не зазначено жодної підстави для оголошення ОСОБА_2 померлою, а наявність обставин, які б мали загрожувати останній смертю або дають підставу припускати загибель від певного нещасного випадку, заявником не доведено.

Відсутність телефонних дзвінків не свідчить про те, що ОСОБА_2 померла.

Заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, чи зверталася вона до органів РАЦС з питання перевірки наявності актового запису про смерть ОСОБА_2 ; які заходи вживала заявниця для встановлення місця знаходження ОСОБА_2 , а також не наведені факти, що посвідчують неможливість встановлення місцеперебування ОСОБА_2

Підсумовуючи вищевикладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності прав колегія суддів вважає правильним висновок суду щодо необґрунтованості заяви ОСОБА_1 про оголошення особи померлою.

Посилання авторів апеляційної скарги на те, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим, судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 УПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 31 жовтня 2018року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.05.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький