ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/947/18 Головуючий суддя І інстанції Колодяжна І. М.
Провадження № 22-ц/818/2513/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші процесуальні питання
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мякота Олени Юріївни на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 березня 2018 року, постановлену у складі головуючого судді Колодяжної І.М., по цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановив:

19 лютого 2018 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки в сумі 247878 грн.78 коп.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 , набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці АДРЕСА_1 , належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою комунальної форми власності за вказаною адресою, у зв`язку з чим безпідставно зберіг грошові кошти у розмірі 247878 грн.78 коп.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 березня 2018 року відкрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі адвокат Мякота О.Ю. посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до Нововодолазького районного суду Харківської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права.

Зазначила, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення закону щодо відшкодування збитків, а не норми статей 1212-1214 ЦК України. Зазначає, що в даному випадку необхідно керуватись приписами статті 1193 ЦК України, встановити та дати оцінку діям як відповідача, так і діям позивача щодо вчинення заходів, спрямованих на уникнення збитків (правові позиціі, що міститься в постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року № 6-3090цс15, 2 жовтня 2013 року № 6-88цс13). Доказів на підтвердження здійснення позивачем заходів щодо укладення договору оренди земельної ділянки з відповідачем не надано. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Про це, зокрема, зазначено у висновку, сформульованому Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13).

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Вважала, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позови до фізичної особи пред`являються за місцем її проживання або перебування, а в даному випадку постійним місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта, тому спір має бути переданий до Нововодолазького районного суду Харківської області.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа підсудна Комінтернівському районному суду м. Харкова.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, частиною 1 статті 30 ЦПК України передбачено виключну територіальну підсудність: позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Такими позовами є позови про право власності на нерухоме майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у лютому2018 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених кошти у розмірі орендної плати в сумі 247878 грн.78 коп.

Як убачається із матеріалів справи, предметом заявленого Харківською міською радою є стягнення з ОСОБА_1 безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою, на якій розташоване належне відповідачеві нерухоме майно, - за місцезнаходженням Комінтернівського районного суду м. Харкова.

За таких обставин вказаний цивільно-правовий спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна та відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України має розглядатися за правилами виключної підсудності місцевим судом, юрисдикція якого поширюється на територію, на якій розташоване вказане нерухоме майно.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку з яким погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги виникли з приводу нерухомого майна, а саме з орендної плати за земельну ділянку, що розташована у Комінтернівському районі м. Харкова, тому підсудність за даним позовом має визначатися відповідно до правил, визначених частиною першою статті 30 ЦПК України.

Доводи скарги про те, що позовні вимоги мають не зобов`язальний, а кондикційний характер, не впливають на законність висновку суду про те, що на розгляд суду переданий спір щодо використання нерухомого майна, що вимагає застосування наведених норм цивільного процесуального права про виключну територіальну підсудність такого спору.

Отже, оскільки спір виник з приводу нерухомого майна - земельної ділянки, а предметом спору є кошти за використання земельної ділянки без належної правової підстави, тому справа підсудна Комінтернівському районному суду м. Харкова.

Наведене свідчить, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги висновків суду не спростовують, тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367,368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мякота Олени Юріївни- залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 10 травня 2019 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.