№ 207/4554/18
№ 2/207/291/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.

при секретарі Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивачка в позовній заяві зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2014 року. Шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 1054. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає разом з нею. Позивачка зазначила, що на протязі останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З кінця 2016 року сімейних стосунків вони не підтримують, мешкають окремо. Причинами розпаду сім`ї стали: несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями.

Відновлювати подружні відносини з відповідачем позивачка не збирається. Вважає, що сім`я розпалась остаточно і шлюб необхідно розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачка просить визначити місце мешкання дитини разом з матір`ю, тобто з позивачкою, оскільки відповідач взагалі життям дитини не турбується.

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 квітня 2019 року позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 ,- залишено без розгляду відповідно до заяви самої позивачки.

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 11 лютого 2019 року сторонам надано строк на примирення до 18 квітня 2019 року

18 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Також зазначила, що в наданий судом строк для примирення, вони не примирилися. Відповідач жодних спроб примирення не застосовував, спілкування з відповідачем взагалі не відбувалось. Вважала, що примирення між нею та відповідачем не можливе. Враховуючи викладене просила її позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 15 серпня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 1054. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає разом з позивачкою. Сторони сімейних стосунків не підтримують, мешкають окремо. Причинами розпаду сім`ї стали: несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя.

Позивачка вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її неможливо.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд.

Згідно з п.1 ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно з п.2 ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Даною нормою закону закріплено право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння. Встановивши право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки позивач не бажає разом проживати з відповідачем у шлюбі, і крім того вважає, що це суперечить її інтересам, не бажає примиритися з відповідачем, вважає, що фактично шлюбні відносини з ним вже припинені, сторони припинили шлюбні відносини з кінця 2016 року, вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не призвели до примирення сторін, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача у справі і позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 13, 82, ст. 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , РНОКПП не відомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 15 серпня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 1054 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору, в сумі 704 гривні 80 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.п.15.5, п.п.15 ч.1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя І.М.Юрченко