Справа № 594/437/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борщеві, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 12 липня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилися двоє дітей - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні.

Крім того, зазначила, що шість місяців тому відповідач покинув її та проживає окремо, жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, дітьми не цікавиться і не приймає участі у їх вихованні.

Поряд з тим зазначила, що на даний час вона не працює, і її матеріальний стан не відповідає нормальному забезпеченню. Всього на утримання дітей потрібно близько 5000 грн., а заробити такі кошти не може, оскільки доглядає за дітьми.

Сам же відповідач постійної роботи немає, є працездатною особою, неофіційно працює та має фінансову можливість надавати допомогу на утримання дітей, однак добровільно цього робити не бажає.

А тому просила суд стягнути з нього аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, з урахуванням індексу інфляції, однак не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ними повноліття.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2019 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив що з твердженнями позивача не згідний. Так, щомісячно, він перераховує позивачу на утримання дітей гроші в сумі 2000 грн., і саме таку суму може надавати щомісячно на їх утримання. Більшої суми надавати не може, оскільки змушений утримувати непрацюючих батьків, які проживають разом з ним. Останні не мають жодного джерела доходів. Сам він у власності ні житла, ні транспортних засобів, не має. Крім того зазначає, що він добровільно виконує обов`язок по утриманню своїх дітей та сплачує грошові кошти у більшому розмірі, ніж мінімальний. Тому вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши обставини, на які сторони посилаються як на обґрунтування своїх позицій, оцінивши докази надані ними, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 03 серпня 2017 року Кам`янець Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 07 лютого 2019 року Кам`янець Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Крім того, встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2012 року, який було зареєстровано у Дністровській сільській раді Борщівського району Тернопільської області. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , виданим Дністровською сільською радою Борщівського району Тернопільської області 12 липня 2012 року.

Згідно довідки Мельнице Подільської селищної ради №162 від 25 березня 2019 року, позивач ОСОБА_1 одна виховує двоє неповнолітніх дітей, які знаходяться на її утриманні.

Поряд з тим встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 і до складу його сімёї входять мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, вітчим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, та сестра ОСОБА_7 , 1994 року народження, яка зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає. Наведене підтверджується довідкою Чемеровецької селищної ради №174 від 10.05.2019 року.

Крім того встановлено що відповідач у своїй власності не має ні майна, ні транспортних засобів, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №165978134 від 10.05.2019 року та повідомленням Територіального сервісного центру №6843 Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області від 14.05.2019 року №31/22/3-С-87.

Із наданих відповідачем копій квитанцій від 19.03.2019 року, від 08.04.2019 року та від 10.05.2019 року та із його пояснень викладених у відзиві, вбачається, що він перераховував у ці місяці по 2000 грн. позивачу, однак із квитанцій не можливо встановити що одержувачем цих коштів була саме позивач.

Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач є непрацездатним, з незадовільним станом здоров`я, має утриманців, отримує регулярний дохід, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду.

При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають мати та вітчим, оскільки доказів, які б стверджували дані обставини суду надано не було.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, батьком неповнолітніх дітей, то зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів знаходить такими, що підлягають задоволенню.

При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в розмірі наближеному до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в даному випадку у сумі 2000 грн. на кожну дитину.

При цьому, суд також враховує обставини встановлені в ході судового розгляду, зокрема, щодо особи відповідача, віку дітей, дані щодо особи позивача, визначений законодавцем розмір мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» складає для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

При цьому, суд також виходить з того, що оскільки сторони, які є батьками неповнолітніх дітей, то в рівній мірі несуть обов`язки щодо їх виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на відповідача чи позивача.

Поряд з тим, суд не вбачає підстав для визначення розміру стягуваних аліментів таким, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як це не відповідає нормам ст. 182 ч. 2 Сімейного Кодексу України, оскільки дана норма права застосовується виключно до розміру аліментів, які визначаються у частці від отримуваного доходу чи заробітку. А тому, вимоги позивача в цій частині не знаходить такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати по справі у вигляді судового збору.

На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184, 192 СК України, Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 ( дві тисячі ) грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 11 квітня 2019 року і до досягнення нею повноліття, та на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 ( дві тисячі ) грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 11 квітня 2019 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: