МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 470/450/17 Категорія 39
Провадження № 22-ц/812/86/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 листопада 2017 року, постановлене під головуванням судді Міщенко Г.В. в приміщенні суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся - ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,94 га, розташовану на території Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, належну останній для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 29 грудня 2001 року на підставі рішення 21 сесії 23 скликання Висунської сільської Ради Березнегуватського району Миколаївської області від 28 грудня 2001 року, та на майновий пай в СТОВ ім. Т.Г.Шевченка Березнегуватського району Миколаївської області. Також позивачка зазначала, що за свого життя бабуся склала заповіт на її ім'я щодо вищевказаної земельної ділянки, посвідчений секретарем Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 17 листопада 2003 року та зареєстрований в реєстрі за № 372. Щодо майнового паю заповіт не складався. Спадкоємцем першої черги за законом є її батько ОСОБА_3 Визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини нею пропущено внаслідок недостатньої обізнаності в юридичних питаннях, а також внаслідок важкого матеріального стану на той час. Після її звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, вона отримана роз'яснення від 14 березня 2017 року, згідно якого їй рекомендовано звернутися до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного, позивачка просила суд визнати поважними причини пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, та визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Висунськ, Березнегуватського району Миколаївської області.

Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено. Судом вирішено визначити ОСОБА_2 додатковий строк у три місяці, з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання нею заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. в селі Висунськ Безнегуватського району Миколаївської області.

Не погодившись з зазначеним рішенням, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення судом норм процесуального права.

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із відзивом на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги, надавши пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 не визнала доводи апеляційної скарги, просила її відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Інші учасники процесу до судового засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Так, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 27 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області.

Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 4,94 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Висунсьської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області та належала ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 29 грудня 2001 року Висунською сільською радою народних депутатів, а також на майновий пай, що належав ОСОБА_4

За життя остання склала заповіт, з якого вбачається, що належну їй земельну ділянку вона заповіла позивачці. Розпорядження щодо майнового паю померла в заповіті не зазначила.

Оскільки позивачка протягом встановленого законом шестимісячного строку із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулася через тяжке матеріальне становище, суд, посилаючись на положення ч.2 ст.1220, ч.1 ст. 1270, ч.3 ст.1272 ЦК України, дійшов висновку про поважність причин, у зв'язку з якими позивачка пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, а тому вважав, що позов підлягає задоволенню.

Однак, приймаючи рішення по справі, суд не дав належної правової оцінки тому, що відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України ( в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції) та ст. 5 ЦПК України в нині діючій редакції, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Положення даної статті кореспондується наряду з іншим також у те, що позови повинні заявлятися до належних відповідачів.

Згідно ст.30 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції) та ст. 48 ЦПК України в нині діючій редакції, сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Відповідачем в цивільному процесі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред'явленими позовними вимогами.

Як убачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»

особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину ( ч.2 ст.1272 ЦК України), а також за відсутності

інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Місцем відкриття спадщини згідно ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Спадкоємцями за заповітом і за законом відповідно до положень ст. 1222 ЦК України можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини . Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин ( ст.2 цього Кодексу).

Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Крім того, заповідач згідно ст. 1254 ЦК України має право у будь-який час скасувати заповіт , а також скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Право власності на земельну ділянку переходить згідно ст.1225 ЦК України до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм права відповідачами у справі за позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини перш за все є спадкоємці, які прийняли спадщину і тільки при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема, довідки Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 04.01.2017р. (а. с. 11) ОСОБА_4 на момент смерті була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею проживали та були зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Згідно ксерокопії паспорта відповідача ОСОБА_3 (а. с. 9), він на момент смерті ОСОБА_4 з 11 січня 2011р. був зареєстрований за іншою адресою, а саме в АДРЕСА_1.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 в установленому законом порядку шляхом звернення до нотаріальної контори протягом 6 місяців з дня смерті ОСОБА_4 матеріали справи не містять. Навпаки, згідно постанови приватного нотаріуса Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області Бондар Н.В. від 21.06.2018р., яка була надана до відзиву на апеляційну скаргу, він пропустив цей строк.

В той же час, рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 серпня 2017 року ОСОБА_1 визначено додатковий строк у 3 місяці з моменту набрання рішення законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно роз'яснення приватного нотаріуса Бондар Н.В. від 10.07.2018р. (а. с. 33) вказану заяву ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса 18 вересня 2017р.

Зазначене свідчить про те, що на час ухвалення рішення у справі ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 у встановленому законом порядку, а ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_4 в установленому законом порядку не прийняв. Більш того, в свідоцтві про народження останнього його мати зазначена як ОСОБА_13, в той час, коли спадкодавцем є ОСОБА_4.

Аналіз зазначених обставин у їх сукупності свідчить про те, що відповідачем у даній справі за позовом ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини повинен був бути не ОСОБА_3, а ОСОБА_1, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4

Не встановлення судом того, хто із спадкоємців в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті спадкодавця призвело до не залучення до участі у справі належного відповідача, яким є апелянт.

Згідно ч.1 ст. 33 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом, суд лише за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, міг замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови № 2 від 12 червня 2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка не зверталась до суду з клопотанням щодо залучення до участі у справі належного відповідача, а також те, що суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та обов'язки особи, що не була залучена до участі у справі, а саме ОСОБА_1, що згідно п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Апеляційний суд позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, оскільки не має передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва.

Суд зазначеним обставинам не дав належної правової оцінки і прийняв рішення про задоволення позовних вимог до відповідача, зазначеного в позові, який не є належним відповідачем по справі, тому рішення суду слід скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, як таких, що заявлені до неналежного відповідача, що не позбавляє позивачку права повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але до належного відповідача.

При скасуванні рішення з зазначених підстав робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги колегія суддів вважає недоцільним, так як вони можуть стати підставою розгляду справи при зверненні позивачки з вимогами до належного відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 368,374, 376, 381, 382ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2., відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 15 лютого 2019 року.