Справа № 301/2028/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" квітня 2019 р. м. Іршава
В С Т А Н О В И В:
Всупереч вимогам п. З.З., п. 5.1. Кредитного договору Позичальник виконав взяті на себе договірні зобов'язання, а саме: не здійснював щомісячного погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.
Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області 11.02.2014 року по цивільній справі № 301/3192/13-ц позовні вимоги Банку було задоволено в повному обсязі, а саме: стягнуто з боржника грошові кошти у розмірі: 140 864,32 грн. Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, станом на дату розрахунку заборгованості 18.07.2018 року заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором складає: 67 664 доларів США 75 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить: 1 774 275 грн. 50 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі - 15 002 доларів США 65 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає: 393 392 грн. 93 коп.;заборгованості за відсотками у розмірі - 9 553 доларів США 17 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає: 250 499 грн. 05 коп.;заборгованості по пені - 1 130 383 грн. 52 коп.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 07 липня 2006 року між Банком та відповідачем ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № 014/4043/84/27364, відповідно до умов якого Фінансовий поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням Боржника - ОСОБА_1, які виникають з умов Кредитного договору № 014/4043/84/27364 від 07.07.2006 року, в повному обсязі цих зобов'язань.

З урахуванням вищевикладених обставин, враховуючи при цьому те, що відповідач не виконав в строк рішення Іршавського районного суду Закарпатській області від 11.02.2014 року по цивільній справі № 301/3192/13-ц та умови кредитного договору, в частині погашення кредитної заборгованості, просить стягнути з відповідачів заборгованість, яка виникла по відсоткам за період, починаючи з 15.10.2013 року по 18.07.2018 року у сумі: 8 562 доларів США 61 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає: 224 525 грн. 01 коп. та судові витрати.

11.10.2018 року представник відповідача ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом про визнання поруки такою, що припинена, посилаючись на те, що про укладення додаткової угоди від 17 лютого 2009 р. до кредитного договору ОСОБА_4 не повідомлявся, свою згоду на зміну строку дії зобов'язання не надавав. Додаткову угоду від 17 лютого 2009 року до кредитного договору, ОСОБА_4, як поручитель, не підписував.Внаслідок укладення додаткової угоди від 17 листопада 2009 року до кредитного договору, відбулась зміна зобов'язань без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Оскільки позичальником ОСОБА_1 не виконувались зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, банк 27 вересня 2013 р. листом за № 3368 надіслав боржнику ОСОБА_1 вимогу про дострокове погашення кредиту в повному обсязі протягом не більше ніж 60 днів з дати вимоги, разом зі сплатою відсотків та пені.Наслідком направлення вимоги про дострокове виконання грошового зобов'язання за кредитним договором банк змінив строк виконання основного зобов'язання з 06 липня 2031 р. на 28 листопада 2013 р.

Також, розділом 4 договору поруки від 07 липня 2006 р. встановлено строк дії цього договору.Абзацом 2 п.4.1.р.4 договору поруки встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором настав 28 листопада 2013 р., з цієї дати розпочався трирічний строк позовної давності, визначений сторонами в абз. 2 п. 4.1.р.4 договору поруки, який тривав до 28 листопада 2016 р.АТ « ОСОБА_3 Аваль» пред'явив вимогу до поручителя ОСОБА_4 18 вересня 2018 р., з пропуском встановленого сторонами строку позовної давності, а тому за умовами абз.2 п.4.1.р.4 договору поруки, зобов'язання за договором поруки вважає припиненими.

У разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк підлягає обчисленню від цієї дати, тому просить визнати поруку за договором поруки № 014/4043/84/27364 від 07 липня 2009 р. такою, що припинилась.

25 жовтня 2018 року ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області об'єднано в одне провадження зустрічний позов за позовною заявою відповідача ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «ОСОБА_3 банк Аваль», де третя особа на стороні позивача: ОСОБА_1 про визнання поруки такою, що припинена зі справою № 301/2028/18 за позовом Акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про захист права кредитора, шляхом солідарного стягнення заборгованості по донарахованих відсотках за кредитним договором № 014/4043/84/27364 від 07.07.2006 року.

Представник позивача за первісним позовом, він же представник відповідача за зустрічним ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, надіслала суду заяву, у якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити.

Відповідачка по основному позову вона ж третя особа на стороні позивача по зустрічному позову ОСОБА_1 та представник відповідачів по основному позову ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов не визнали, з підстав викладених у відзиві, а зустрічний просили задовольнити в повному обсязі, з мотивів викладених у такому.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, які причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому на підставі ст. 223 ЦПК України, розгляд справи проведено у його відсутності, за участю представника ОСОБА_2.

Заслухавши пояснення відповідачки по основному позову вона ж третя особа на стороні позивача по зустрічному позову ОСОБА_1, представника відповідачів по основному позову ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний задовольнити, з слідуючих підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 07 липня 2006 року між Акціонерним поштово - пенсійним банком «Аваль», щоє правонаступником за всіма юридичними правами та обов'язками Акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль», та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/4043/84/27364, згідно умов якого ОСОБА_3 зобов'язався надати Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 20 000 доларів США 00 центів строком до 06.07.2026 року, а Позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 12,00 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором (а.с.9).

07 липня 2006 р. між відповідачем за первісним позовом ОСОБА_4 та АППБ "Аваль" був укладений договір поруки в забезпечення виконання за кредитним договором № 014/4043/84/27364 від 07 липня 2006 р. ОСОБА_1 за якими поручитель ОСОБА_4 відповідає перед банком в повному обсязі за виконання ОСОБА_1 всіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору (а.с.18).

17 лютого 2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду, яку відповідач за первісним позовом ОСОБА_4, як поручитель, не підписував (а.с.12-15).Внаслідок укладення додаткової угоди від 17 листопада 2009 року до кредитного договору, відбулась зміна зобов'язань без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області 11.02.2014 року по цивільній справі № 301/3192/13-ц позовні вимоги Банку було задоволено в повному обсязі, а саме: стягнуто з боржника грошові кошти у розмірі: 140 864,32 грн. (а.с.19-20).

Оскільки відповідачкою за первісним позовом ОСОБА_1 не виконувались зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, позивач за первісним позовом 27 вересня 2013 р. листом за № 3368 надіслав боржнику ОСОБА_1 вимогу про дострокове погашення кредиту в повному обсязі протягом не більше ніж 60 днів з дати вимоги, разом зі сплатою відсотків та пені (а.с.54), чим позивач за первісним позовом і змінив строк виконання основного зобов'язання з 06 липня 2031 р. на 28 листопада 2013 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ «ОСОБА_3 Аваль» посилається на невиконання боржником ОСОБА_1 судового рішення Іршавського районного суду від 11 лютого 2014 р. про стягнення заборгованості та донарахування в зв'язку з цим відсотків за користування кредитом за період з 15 жовтня 2013 р. по 18 липня 2018 р..

П.10.4 р.10 кредитного договору № 014/4043/84/27364 від 07 липня 2006 р. встановлений строк позовної давності три роки, тому вимагати стягнення донарахованих відсотків за кредитним договором банк мав би право тільки за період з 18 вересня 2015 р. по 18 вересня 2018 р.

Своє право на стягнення донарахованих за кредитним договором відсотків банк обґрунтовує посиланням на ст. ст. 1048 та 1049 ЦК України із посиланням на правову позицію Верховного Суду України в справі № 6-120 цс 15 від 23 вересня 2015 р.

Однак, таке право у АТ «ОСОБА_3 Аваль» відсутнє, тому що позивач у встановлений в договорі строк використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Це право АТ « ОСОБА_3 Аваль» реалізовано шляхом надсилання 27 вересня 2013 р. листа за № 3368 боржнику ОСОБА_1 вимоги про дострокове погашення кредиту в повному обсязі протягом не більше ніж 60 днів з дати вимоги, разом зі сплатою відсотків та пені.

Наслідком направлення вимоги про дострокове виконання грошового зобов'язання за кредитним договором банк змінив строк виконання основного зобов'язання з 06 липня 2031р. на 28 листопада 2013 р.

Крім того, своє право на дострокове повернення усієї суми кредиту, інших платежів за кредитним договором , банк реалізував шляхом звернення з позовом про дострокове стягнення боргу за кредитом.

Зі зверненням з позовом до суду АТ «ОСОБА_3 Аваль» на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, з чим погодився й Іршавський районний суд, який задовольнив позовні вимоги ухваливши рішення від 11 лютого 2014 р. в справі № 301/3192/13-ц про задоволення позовних вимог.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконує належним чином, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Якщо у рішенні про стягнення заборгованості за кредитним договором сума заборгованості вказана у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, передбачених договором.

Така позиція викладена і в правовому висновку ОСОБА_6 Верховного Суду, висловленому у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18.

АТ «ОСОБА_3 Аваль» звернулося до Іршавського районного суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором після пред'явлення до відповідачки ОСОБА_1 вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, які задоволені рішенням Іршавського районного суду від 11 лютого 2014 р., то заявлені позовні вимоги АТ « ОСОБА_7 Аваль» про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості по донарахованих відсотках за кредитним договором не підлягають задоволенню.

Також і розділом 4 договору поруки від 07 липня 2006 р. встановлено строк дії цього договору.

Абзацом 2 п.4.1.р.4 договору поруки встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.Як вбачається, строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором настав 28 листопада 2013 р., з цієї дати розпочався трирічний строк позовної давності, визначений сторонами в абз.2 п.4.1.р.4 договору поруки, який тривав до 28 листопада 2016 р.

АГ « ОСОБА_3 Аваль» всупереч зазначеним нормам пред'явив вимогу до поручителя ОСОБА_4 18 вересня 2018 р., з пропуском встановленого сторонами строку позовної давності, а тому за умовами абз.2 п.4.1.р.4 договору поруки, зобов'язання за договором поруки є припиненими.

У разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк підлягає обчисленню від цієї дати. Такий висновок викладений і в постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року, згідно з яким строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування зобов'язання поруки. Право кредитора й обов'язок поручителя після спливу строку поруки припиняються, а тому кредитор не може вчиняти жодних дій щодо реалізації своїх прав, зокрема й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку. Навіть якщо в межах строку поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав зазначені у ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами строку існування поруки, оскільки із його закінченням відповідне право припинилося.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу його відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

В результаті укладення додаткової угоди до кредитного договору від 17 листопада 2009 р. без згоди поручителя, за приписами ст. 559 ЦК України зобов'язання ОСОБА_4 за договором поруки є припиненими.

У разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк підлягає обчисленню від цієї дати.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що зобов'язання за Договором поруки за кредитним договором № 014/4043/84/27364 від 07 липня 2006 р. припинилося відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України та зустрічний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 81, 82, 83, 175, 177, 184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, ч.1, ч. 4 ст. 559 ЦК України, суд,-

Р І Ш И В :

У позові Акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про захист права кредитора, шляхом солідарного стягнення заборгованості по донарахованих відсотках за кредитним договором № 014/4043/84/27364 від 07.07.2006 року відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «ОСОБА_3 банк Аваль», де третя особа на стороні позивача: ОСОБА_1 про визнання поруки такою, що припинена -задовольнити .

Визнати поруку за договором поруки №014/4043/84/27364 від 07 липня 2006 року такою, що припинилась.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 02 травня 2019 року.

Суддя : І. А. Даруда