РІШЕННЯ

іменем України

24 травня 2019 року , Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

За участю секретаря судового засідання Концур А.І.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи втративши право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Представник позивача адвокат Осьмак Яніна Валеріївна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи втративши право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.09.2018 року, посвідченого державним нотаріусом першої Сватівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №.2142. Відповідач за даним позовом є ОСОБА_3 син колишнього власника даного будинку. Зазначена особа у будинку позивача не проживають більше ніж один рік без поважної причини. Під час оформлення договору купівлі-продажу будинку, продавець повідомила, що її чоловік та син проживають на території Росії, і щоб переїхати проживати до них вона продає будинок. Також вона запевнила в тому, що поговорить із сином, щоб він приїхав та добровільно знявся с реєстрації. Однак, добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Наявність зареєстрованих осіб у житловому будинку позивача позбавляють його права отримати субсидію, вимушують сплачувати комунальні платежі, та порушують право власності. Відповідно до акту, складеного 01.10.2018р, відповідач не проживають у зазначеному будинку з 2013 року. Таким чином, позивач є власником будинку, але позбавлений можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв`язку з тим, що в будинку зареєстровані відповідачі, які у добровільному порядку виїхали та не проживають. Через те, що відповідач у добровільному порядку з реєстраційного обліку не знявся, він змушений звертатися до суду з цим позовом за захистом своїх порушених прав.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та позивача, на позовних вимогах наполягає, просить позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України. Крім того, всі поштові відправлення, які були направлені на його зареєстровану адресу повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1 надав згоду на заочний розгляд справи.

Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив причини неявки; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, та з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

Суд, беручи до уваги заяву позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.09.2018 року, посвідченого державним нотаріусом першої Сватівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №.2142.(а.с.7-8, 9)

З довідки Сватівської міської ради Луганської області №6960 від 03.10.2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.11).

Відповідно до акту, складеного 01.10.2018р, відповідач ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . не проживає у зазначеному будинку з 2013 року.(а.с.10)

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

З позовної заяви вбачається, що під час оформлення договору купівлі-продажу будинку, продавець повідомила позивача, що її чоловік та син проживають на території Росії, і щоб переїхати проживати до них вона продає будинок. Також вона запевнила в тому, що поговорить із сином, щоб він приїхав та добровільно знявся с реєстрації. Однак, добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає.

Ст. 167 ч.2 ЖК України вказує, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім» я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У правовій позиції ВСУ у справі № 6-709цс16 зазначено, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

На підставі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи, що відповідач, який не є членом сім`ї позивача, по цей час зареєстрований у будинку останнього, який належить йому на праві власності, добровільно не знявся з реєстраційного обліку, чим самим перешкоджає позивачу користуватись та розпоряджатись своїм майном, то суд вважає, що є всі підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження житлом, належним йому на праві власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки перебування відповідача на реєстрації за вищевказаною адресою перешкоджає здійсненню позивачем своїх законних прав щодо користування та розпорядження належним їй на праві власності майном.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є належним способом захисту порушеного права позивача.

Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Згідно з оригіналом квитанції, при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн. (а.с.1)

Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 89, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 319,383, 391 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Осьмак Яніна Валеріївна до ОСОБА_3 про визнання особи втративши право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704, 80 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка