Провадження № 2/679/85/2019
Справа № 679/1564/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2019 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області
у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,
секретаря судового засідання Федорчук Л.О.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи ОСОБА_2
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Нетішинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
ВСТАНОВИВ:
Вважає, що виконавчий напис нотаріус вчинив без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги, з порушенням процедури вчинення виконавчого напису та після спливу строку давності за вимогами банку.
Вказує, що вимога АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у період з 01.06.2011 року по 31.05.2017 року є неправомірною, оскільки 31.05.2011 року сплинув строк кредитування, з яким припинилося право банку нараховувати відсотки за користування кредитом.
Звертає увагу, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18.05.2012 року у справі № 2/2211/119/2012 та оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса була двічі стягнута заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.05.2008 року, що суперечить ст. 61 Конституції України.
До подання позовної заяви та відкриття провадження у справі ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19.09.2018 року за заявою ОСОБА_3 було вжито захід забезпечення позову у виді зупинення вчинення виконавчих дій Нетішинським міським відділом ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області по виконавчому провадженню ВП №54821928 від 04.10.2017 року з виконання оспорюваного виконавчого напису до набрання чинності рішенням по суті спору за позовною заявою ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи вищевикладене просить позов задовольнити, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19.11.2018 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.
Ухвалою суду від 27.12.2018 року клопотання позивачки ОСОБА_3 про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 матеріали нотаріальної справи, де залишилися копії документів на підставі яких вчинено виконавчий напис від 05.07.2017 року за № 6838, для їх дослідження в ході розгляду справи. Витребувано з архіву Нетішинського міського суду Хмельницької області матеріали справи № 2/2211/119/2012, для огляду їх в судовому засіданні.
28.12.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву.
22.01.2019 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 надійшли копії документів на підставі яких вчинено виконавчий напис від 05.07.2017 року за № 6838.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.02.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, проте, подав до суду письмовий відзив на позов, яким просив відмовити у задоволені позову, та клопотав розгляд справи проводити за його відсутності.
В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує, що з метою вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано передбачені законодавством документи, які підтверджують безспірність кредитної заборгованості, а саме: розрахунок заборгованості; письмова вимога банку про усунення порушення та докази відправки; кредитний договір. Зазначає, що нотаріус для вчинення виконавчого напису отримав від банку документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1992 року № 1172, тому дії нотаріуса були цілком законними.
Представник третьої особи Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області при вирішені справи покладається на думку суду.
Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18 травня 2012 року у справі №2/2211/119/2012 позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредиту, яка станом на 31 серпня 2011 року склала 19254,01 грн., з яких: по кредиту 7435,54 грн.; по процентам за користування кредитом 9925,42 грн.; по комісії за користування кредитом - 500 грн; по штрафам - 500 грн (фіксована частина) та 893,05 грн. (процентна складова).

05 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 6838 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 29 травня 2008 року не сплаченої в строк. Строк, за який провадиться стягнення - 3289 днів, а саме: з 29 травня 2008 року по 31 травня 2017 року. Сума, що підлягає стягненню, складає 36828,25 гривень, з урахуванням:

- заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7435,54 грн.;

- заборгованість за відсотками у розмірі 24042,27 грн.;

- заборгованість з пені та комісії у розмірі 3120,52 грн.;

- заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.;

- заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1729,92 грн.

03.10.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Нетішинського міського відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області із заявою від 15.09.2017 року № 77 про відкриття виконавчого провадження, якою просило прийняти до примусового виконання вказаний виконавчий напис.

04.10.2017 року державним виконавцем Нетішинського міського відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54821928 з примусового виконання означеного виконавчого напису.

22.08.2018 року державним виконавцем Нетішинського міського відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках боржника ОСОБА_3

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису, його вчинено приватним нотаріусом на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 282/20595 та постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

За змістом наведених норм при вирішенні питання про видачу виконавчого напису нотаріус зобов'язаний перевірити чи пред'явлена вимога у межах встановленого законом строку давності.

Звернути стягнення в судовий чи позасудовий спосіб кредитор має право виключно у строки, передбачені ст. 257 ЦК України.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Ч.ч. 2,3 ст.264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Суду не надано доказів того, що нотаріус з'ясував чи не пропущено Банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту.

Відповідачем не спростовано доводів позивача про сплив строків давності за вимогами кредитора. Таким чином, при розрахунку заборгованості мають застосовуватися загальні строки позовної давності передбачені законом, адже умовами договору інших строків не обумовлено.

Враховуючи, що 28 жовтня 2011 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за означеним кредитним договором, то у зв'язку з цим строк позовної давності був перерваний. Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області про стягнення з позичальника ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором постановлено 18 травня 2012 року, а виконавчий напис нотаріусом вчинений 5 липня 2017 року, тобто після спливу строку позовної давності за вимогами кредитора.

Крім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом ОСОБА_4 допущено порушення у тій частині, що заборгованість визначено за 3289 днів, а саме: з 29 травня 2008 року по 31 травня 2017 року, що становить 9 років 0 місяців 2 дня, хоча Законом України «Про нотаріат» і Порядком вчинення нотаріальних дій цей строк обмежений трьома роками для фізичних осіб - боржників.

Судовим рішенням у справі №2/2211/119/2012 стягнуто заборгованість станом на 31 серпня 2011 року, а строк за який стягується кредитна заборгованість, в тому числі і по відсотках і штрафах, за виконавчим написом становить з 29 травня 2008 року по 31 травня 2017 року, що свідчить про подвійне стягнення заборгованості за одним і тим самим кредитним договором.

Відповідно до умов кредитного договору № б/н від 29 травня 2008 року, він складається з Заяви Позичальника від 15 травня 2008 року, Умов та правил надання банківських послуг і Правил користування платіжною карткою, тобто, всі перелічені документи в комплекті складають собою означений кредитний договір.

Відповідно до п.3.1 Умов та правил надання банківських послуг, датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, зазначена у розділі «Відмітки Банку» Заяви.

Згідно з пп. 1.1 п. 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

Зокрема, пунктом 2 Переліку документів № 1172 встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до підпункту 5.1 пункту 5 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в порушення викладених норм Порядку вчинення нотаріальних дій та Переліку документів № 1172 вчинив оспорюваний виконавчий напис на розрахунку заборгованості, який не передбачено умовами кредитного договору та який не являється його невід'ємною частиною, тобто, вчинив напис на сторонньому документі, чим порушив процедуру вчинення виконавчого напису.

Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів за рахунками кредитного договору, тому він не може бути документом, який підтверджує безспірність заборгованості боржника перед стягувачем .

Згідно з наявного в матеріалах справи «Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29 травня 2008 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_3, станом на 31.05.2017», на якому фактично вчинено оспорюваний виконавчий напис, вбачається, що Банк за період з 7 липня 2008 року по 31 травня 2017 року нарахував для Позичальника заборгованість за відсотками у розмірі 24042,27 грн.

За умовами кредитного договору кредит надавався у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки тобто до 31 травня 2011 року.

У пунктах 34-35 постанови ОСОБА_5 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 викладено висновок, що поняття «строк виконання зобов'язання» і термін «виконання зобов'язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч.1 ст.1 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Саме така правова позиція міститься у пунктах 89-90 вказаного судового рішення ОСОБА_5 Верховного Суду.

У пункті 91 цієї постанови ОСОБА_5 Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що строк кредитування сплив за умовами кредитного договору 31 травня 2011 року, то вимога Банку до Позичальника про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у період з 1 червня 2011 року по 31 травня 2017 року є неправомірною.

Виходячи з наведеного, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з огляду на надані йому Стягувачем документи не мав належних і достатніх підстав кваліфікувати вимоги Стягувана і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, безспірними. Така безспірність не була підтверджена належними документами відповідно до законодавства, натомість надані документи вочевидь вказували на необхідність додаткового з'ясування підстав для нарахування боргу та його розміру. Нотаріус, маючи відповідне право, не діяв у передбачений законодавством спосіб для з'ясування відповідних обставин, хоча перед вчиненням виконавчого напису зобов'язаний був перевірити наявність підстав для цього, зокрема, з'ясувати, чи є умови для такої дії зважаючи на зміст договору, вимоги законодавства. Кредитор і нотаріус не врахували, що стягнення боргу, безвідносно до факту його наявності як такого, шляхом вчинення виконавчого напису в даному випадку не може бути визнане належним способом захисту права, надає необґрунтовану перевагу кредитору і порушує права боржника. Отож, нотаріус не мав належних підстав для вчинення виконавчого напису за кредитним договором.

У постанові Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 викладено правовий висновок, відповідно до якого з урахуванням приписів статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352,40 гривні.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 257, 261, 264, 625, 626 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Нетішинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 5 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрований в реєстрі за № 6838, про стягнення з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» не сплаченої в строк заборгованості за кредитним договором №б/н від 29 травня 2008 року в сумі 38628,25 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 352,40 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний тест рішення складено 11 березня 2019 року

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: 30100, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: АТ КБ «ПриватБанк», м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, , рахунок №3111, МФО 305299.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, 01001, вул. Лютеранська, буд.3 офіс 31, м.Київ

Третя особа: Нетішинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, 30100, просп. Незалежності 12, м. Нетішин

Головуючий Р.М. Стасюк