Номер провадження: 22-ц/813/1411/19
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Калараш А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» про списання боргу та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» про списання боргу у розмірі 477 грн. 91 коп. та стягнення моральної шкоди в сумі 5000 гривень.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона є споживачем холодної води на підставі договору, укладеного з відповідачем.

Підставою звернення до суду стали посилання відповідача про наявність у неї заборгованості в розмірі 477,91 грн., з якою вона не згодна, оскільки проводить оплату за користування послугами регулярно та в повному обсязі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Зобов`язано ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" списати борг ОСОБА_1 за послуги водопостачання за вересень 2015 року в сумі 125,37 грн.

Стягнути з ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" в дохід держави судовий збір в сумі 192 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і поцесуального права.

ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечило, про причини неявки представника до суду не повідомило.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Частково задовольняючи позов, зобов`язуючи ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" списати борг ОСОБА_1 за послуги водопостачання за вересень 2015 року в сумі 125,37 грн. та відмовляючи у списанні боргу за жовтень-листопад 2015 року, відмовляючи у стягненні моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що:

- в матеріалах справи міститься копія квитанції по сплаті послуг водопостачання за вересень 2015 року, відповідно до якої позивач сплатила 125,37 грн. на рахунок ЖУФ «Ренесанс ЛТД-92», замість ТОВ «Інфокс» в особі філії „Інфоксводоканал", оскільки їй не повідомили про зміну надавача послуг;

- позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею дійсно здійснена оплата за послуги водопостачання за жовтень та листопад 2015 року;

- позивач не надала доказів на підтвердження факту заподіяння їй відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обгрунтувала, з чого вона виходила, визначаючи розмір заподіяної їй шкоди, не надала ніяких доказів причино-наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача та її моральними стражданнями.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що:

- згідно з довідкою по особовому рахунку відкритому на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за період з вересня по листопад 2015 року ОСОБА_1 нарахована плата за водовідведення та водопостачання, а саме: вересень 2015 року - 125,37 грн., жовтень 2015 року - 125,37 грн., листопад 2015 року - 160,41 грн.

- в судовому засіданні позивач пояснила, що квитанції по оплаті за спірний період самостійно надати не може, оскільки вони були передані ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал".

- ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2017 року витребувано з ЖУФ «Ренесанс ЛТД-92» належним чином завірені копії квитанцій, які підтверджують факт сплати житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 за вересень, жовтень, листопад 2015 року.

- згідно з поясненнями директора ЖУФ «Ренесанс ЛТД-92» підверджено здійснення ОСОБА_1 оплати за водопостачання за вересень 2015 року, що підтверджується копією квитанції по сплаті послуг водопостачання за вересень 2015 року про сплату позивачем 125,37 грн. на рахунок ЖУФ « Ренесанс ЛТД-92».

- докази про належне повідомлення позивачу про зміну реквізитів оплати та зміну найменування отримувача коштів за послуги водопостачання з ЖУФ «Ренесанс ЛТД-92» на ТОВ «Інфокс» в особі філії „Інфоксводоканал" в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір.

Суд вірно встановив і сторонами це не заперечувалося, що до вересня 2015 року оплата за послуги водопостачання здійснювалася споживачами на рахунок ЖУФ « Ренесанс ЛТД-92».

Починаючи з вересня 2015 року оплата за поставлену воду мала здійснюватися на рахунок ТОВ "Інфокс" в особі філії " Інфоксводоканал".

Проте позивач, не будучи належним чином повідомленою про зміну найменування отримувача коштів за послуги водопостачання з ЖУФ «Ренесанс ЛТД-92» на ТОВ «Інфокс» в особі філії „Інфоксводоканал", продовжила здійснювати оплату на рахунок ЖУФ «Ренесанс ЛТД-92».

При цьому така оплата до вересня 2015 року на користь ЖУФ «Ренесанс ЛТД-92» здійснювалася ОСОБА_1 за одну особу (за себе), оскільки син позивача хоча й зареєстрований разом з позивачем, але проживає за іншою адресою і сплачує за послуги водопостачання за місцем свого фактичного проживання, що підтверджується роздруківками особового рахунку ОСОБА_1 , завіреними ЖУФ «Ренесанс ЛТД-92» (а. с. 135-138)

Відповідно до акту прийому-передачі від 01.09.2015 року ЖУФ «Ренесанс ЛТД-92» передало, а ТОВ «Інфокс» в особі філії „Інфоксводоканал" прийняло інформаційну базу будинків, які передані для надання послуг водопостачання. Серед таких будинків у переліку присутній і будинок АДРЕСА_1, в якому знаходиться квартира, де проживає позивач (а. с. 81-84).

При таких обставинах нарахування за послуги водопостачання у квартиру позивача за жовтень-листопад 2015 року за 2-х осіб не засновані на законі.

Одночасно колегія суддів погоджується з висновком суду про недоведеність здійснення позивачем оплати за послуги водопостачання у жовтні-листопаді 2015 року, оскільки позивач не заперечувала відсутність у неї копій квитанцій про таку оплату, в той час, як ТОВ «Інфокс» в особі філії „Інфоксводоканал" існування вказаних квитанцій про оплату не підтверджує.

Набувши цілком правильного висновку про недоведеність здійснення позивачем оплати за послуги водопостачання за жовтень-листопад 2015 року, суд першої інстанції разом з тим не звернув увагу на те, що відповідачем безпідставно здійснено нарахування за послуги водопостачання на 2-х осіб, в той час, як передана відповідачу інформаційна база щодо ОСОБА_1 свідчила про здійснення нею оплату за 1 особу у зв`язку з поданою до ЖУФ «Ренесанс ЛТД-92» довідкою про проживання сина, який будучи зареєстрованим у її квартирі, фактично проживає за іншою адресою, де і здійснює оплату послуг водопостачання, у зв`язку з чим ЖУФ «Ренесанс ЛТД-92» до вересня 2015 року здійснювало нарахування послуг водопостачання у квартииру ОСОБА_1 за 1 особу.

У разі виникнення у водопостачальної організації питань до позивача відповідач мав право повторно витребувати уточнюючу інформацію про фактичну кількість осіб, які проживають у квартирі позивача та за потреби зобов`язати позивача повторно представити довідку про місце фактичного проживання її сина з попередженням про наслідки не надання такої інформації.

Проте звернень з цього приводу до позивача відповідач не здійснив і, незважаючи на передану інформаційну базу, самостійно і без попередження почав нараховувати оплату за 2-х осіб до часу підписання договору з позивачем і повторного надання нею на початку грудня 2015 року інформації про фактичну кількість осіб, що проживають в її квартирі, яка за змістом була аналогічна відомостям інформаційної бази, яка була передана відповідачу від ЖУЖ «Ренесанс ЛТД-92».

Наведеного суд першої інстанції не врахував і безпідставно відмовив позивачу у задоволенні частини вимог про списання боргу за жовтень-листопад 2015 року щодо необгрутованого нарахування за послуги водопостачання за 2-х осіб.

При таких обставинах рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про списання боргу не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про зобов`язання відповідача списати борг ОСОБА_1 за послуги водопостачання за вересень-листопад 2015 року виходячи з такого.

Так з матеріалів справи вбачається, що позивачу направлено вимогу про оплату заборгованості в сумі 477 грн. 91 коп. (а. с. 10-11).

Разом з тим відповідно до роздруківки нарахувань вбачається, що розрахунки почалися з вересня 2015 року. Так за вересень-листопад 2015 року включно було нараховано відповідно - 125,37+125,37+160,41 (з урахуванням гарячої води), що складає 411 грн.15 коп. Різниця між 477,91 та 411,15 становить 66 грн. 76 коп., яка розрахунками не обгрунтована, що узгоджується зі змістом додаткових пояснень, поданих представником відповідача 28.08.2018 року (а. с. 148-149).

За жовтень 2015 року позивачу нараховано 125,37 грн., за листопад 2015 року - 160,41 грн., а всього 285 грн. 78 коп. Вказані нарахування здійснені за 2-х осіб, виходячи з відсутності на той період у квартирі ОСОБА_1 лічильника холодної та гарячої води.

Оскільки вказані нарахування здійснені за 2-х осіб, а фактично позивач проживає самостійно, дані нарахування підлягають зменшенню вдвічі, тобто на 142 грн. 89 коп., а з урахуванням вересня 2015 року та безпідставно нарахованих (арифметично помилкових) 66,76 коп., сума зменшення складає - 142,89+125,37+66.76, що взагалі становить 335 грн.02 коп.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 про про списання боргу слід відмовити.

Разом з тим колегія суддів погоджується з висновком районного суду про недоведеність вимог позивача про спричинення їй відповідачем моральної шкоди в сумі 5 000 грн., яка полягає у погіршенні стану здоров`я через тиск з приводу оплати боргу у вигляді листів, письмових попереджень, смс-повідомлень тощо.

Суд вірно зазначив, що позивач не довела сам факт погіршення стану здоров`я внаслідок отриманих від відповідача повідомлень про необхідність оплати боргу за здійснене водопостачання та попередження про наслідки не здійснення такої оплати. Не обгрунтовано також незаконність дій водопостачальної організації щодо інформування споживача послуг про необхідність оплати за водопостачання і про правові наслідки нездійснення такої оплати.

Доводи апеляційної скарги зведені до переоцінки висновків районного суду і не підтверджені належними і достатніми доказами, які б спростовували правильність висновку суду першої інстанції.

Враховуючи наведене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Інфокс» в собі філії «Інфоксводоканал» про списання боргу - скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про зобов`язання ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» списати борг ОСОБА_1 за послуги водопостачання за вересень-листопад 2015 року в розмірі 335 грн. 02 коп. В решті позовних вимог про списання боргу слід відмовити. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, 376, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в собі філії «Інфоксводоканал» про списання боргу - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» списати борг ОСОБА_1 за послуги водопостачання за вересень-листопад 2015 року в розмірі 335 грн. 02 коп.

В решті позовних вимог про списання боргу - відмовити.

В іншій частині - рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 02.05.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

А.А. Калараш