Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20 травня 2019 року

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретарі Четвертак Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василівка в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка є законним представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про встановлення порядку користування приміщеннями квартири, -

В С Т А Н О В И В:

У позовній заяві зазначено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_4 1/3 частина квартири, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/3 частина квартири, ОСОБА_3 1/3 частина квартири. На цей час співвласник квартири ОСОБА_3 створює позивачкам співвласникам квартири: ОСОБА_5 і малолітній ОСОБА_2 перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою, що роблять неможливим їх проживання у цій квартирі. За вказаних обставин належить встановити порядок користування приміщеннями квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки розділити зазначену квартиру в натурі неможливо. Відповідач ОСОБА_3 не бажає вирішити питання щодо встановлення порядку користування приміщеннями квартири у позасудовому порядку. Загальна площа квартири за даною адресою становить 80,4 кв.м, житлова площа 46,5 кв.м.

На частку кожного із співвласників припадає по 15,5 кв.м житлової площі у квартирі. При цьому квартира має три ізольовані житлові кімнати, а саме: житлову кімнату № 4 площею 13,4 кв.м, житлову кімнату № 5 21,7 кв.м, житлову кімнату № 9 11,4 кв.м. Також, у квартирі наявні такі приміщення: коридор № 1, комора № 2, кухня № 3, шафа № 6, ванна кімната № 7 та туалет № 8. За вказаних обставин встановити порядок користування приміщеннями квартири за адресою: АДРЕСА_1 , можливо таким чином: виділити позивачкам ОСОБА_5 і ОСОБА_2 у їх спільне користування житлову кімнату № 5 площею 21,7 кв.м; виділити ОСОБА_3 у його особисте користування житлову кімнату № АДРЕСА_2 ,4 кв.м і житлову кімнату № 9 площею 11,4 кв.м; залишити у спільному користуванні позивачок і відповідача: коридор № 1, комору № 2, кухню № 3, шафу № 6, ванну кімнату № 7 та туалет № 8. Такий варіант порядку користування приміщеннями квартири за вищевказаною адресою жодним чином не порушить права та законні інтереси співвласника квартири ОСОБА_3 , оскільки він отримає у своє особисте користування на 9,3 кв.м житлової площі більше, ніж припадає на його частку в цій квартирі.

Тому, позивачка ОСОБА_5 , яка як мати є законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 , 2009 року народження, просить встановити порядок користування приміщеннями квартири за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином: виділити їм ОСОБА_5 і ОСОБА_2 у їх спільне користування житлову кімнату № 5 площею 21,7 кв.м; виділити ОСОБА_3 у його особисте користування житлову кімнату № АДРЕСА_2 ,4 кв.м і житлову кімнату № 9 площею 11,4 кв.м; залишити у їх спільному користуванні з відповідачем: коридор № 1, комору № 2, кухню № 3, шафу № 6, ванну кімнату № 7 та туалет № 8; вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами у справі відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Представник позивачки ОСОБА_5 та її малолітньої доньки ОСОБА_2 , який діє за довіреністю від 30.05.2018 р. і за ордером від 07.12.2018 р., - ОСОБА_6 .. 20 травня 2019 року надав до суду письмову заяву, в якій просив суд справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи через офіційне оголошення на електронному веб-сайті судової влади України (яке міститься у матеріалах справи) у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28 квітня 2009 р. третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_2 (а АДРЕСА_3 .

Ал-Раммахі ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 06 вересня 2010 року, копією витягу про право реєстрації права власності на нерухоме майно № 27233934 від 07.09.2010 р. і технічним паспортом на квартиру, складеним районним комунальним підприємством «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради 25.06.1978 р.(а.с. 6-11).

При вирішенні питання про встановлення порядку користування квартирою суд враховує інтереси дітей та керується положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого повторно 23 серпня 2017 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 21 липня 2015 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Прізвище після державної реєстрації шлюбу: « ОСОБА_10 » (а.с. 12).

Згідно ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»: «14. …квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати у такі квартири. В протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов».

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи на даний час співвласник квартири ОСОБА_3 створює перешкоди позивачам у користуванні вказаною квартирою, що унеможливлює їх проживання у квартирі.

Відповідач ОСОБА_3 не бажає встановити порядок користування приміщенням квартири добровільно, тому такий порядок користування може встановити суд, згідно з розмірами належних їм часток.

Вирішуючи питання про встановлення порядку користування приміщеннями квартири, суд вважає, що запропонований позивачами порядок користування квартирою повністю відповідає вимогам Закону, жодним чином не порушує права та законні інтереси відповідача співвласника квартири ОСОБА_3 , оскільки він отримає у своє користування на 9,3 кв.м житлової площі більше, ніж припадає на його частку в цій квартирі (житлова кімната № 4 площею 13,4 кв.м і житлова кімната № 9 площею 11,4 кв.м = 24,8 кв.м). Частка кожного із співвласників квартири припадає по 15,5 кв.м житлової площі.

Кімнату № 5 площею 21,7 кв.м у квартирі залишити в спільному користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_11 .

Коридор № 1, комору № 2, кухню № 3, шафу № 6, ванну кімнату № 7 та туалет № 8 в квартирі АДРЕСА_4 залишити у спільному користуванні ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 .

Відповідачем вказані твердження позивачки не спростовані у розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються встановлення порядку спільного користування квартирою. Тому, критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на викладені норми чинного законодавства, та враховуючи ті обставини, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4, 13, 141, 247, 280-284, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 317, 356, 358, 368 ЦК України, Конвенцією про права дитини, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , яка є законним представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про встановлення порядку користування приміщеннями квартири задовольнити.

Встановити порядок користування приміщеннями квартири за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином:

- виділити ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у їх спільне користування житлову кімнату № 5 площею 21,7 кв.м;

- виділити ОСОБА_3 у його особисте користування житлову кімнату № 4 площею13,4 кв.м і житлову кімнату № 9 площею 11,4 кв.м;

- залишити у спільному користуванні: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - коридор № 1, комору № 2, кухню № 3, шафу № 6, ванну кімнату № 7 та туалет № 8.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова