ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/8156/18

Головуючий у першій інстанції - Яременко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/551/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідачі: Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради, Державна казначейська служба України;

третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області;

особи, які подали скаргу: ОСОБА_1 , Державна казначейська служба Україна;

оскаржується рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

прізвище судді: Яременко І. В.; місце та час ухвалення рішення: м. Чернігів, 11 год. 46 хв.; дата складання повного тексту рішення: 22 лютого 2019 року,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради, Державної казначейської служби України про стягнення морального відшкодування в сумі 60 000 грн. за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що тривале невиконання відповідачами судового рішення, ухваленого на її користь, а також несплата відповідачами компенсації за несвоєчасне його виконання призвело до моральних переживань та втрати душевної врівноваги, зневірення у забезпеченні державою захисту інтересів громадянина.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України 3000 грн. шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Державна казначейська служба зазначала, що в судовому порядку не було визнано неправомірними дій, рішень або бездіяльності відповідачів, а тому за відсутності вказаної складової щодо виконання рішень суду, відсутні і підстави для відшкодування моральної шкоди.

Крім того, Державна казначейська служба вказувала, що всупереч вимогам чинного законодавства судом не було проаналізовано, чи дійсно позивачеві заподіяно страждання (фізичні, душевні або психічні) та не зазначено, у чому конкретно вони полягали, не досліджено характеру немайнових втрат позивача (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та не наведено обґрунтування саме такого розміру моральної шкоди.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції за правилами спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, відповідно до положень ч.1 ст.368 ЦПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Датою постановлення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.09.2012 року, яку було залишено без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014 року, визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської у місті Чернігові ради щодо виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік у меншій сумі, ніж передбачено законом, та зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м.Чернігові ради провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведеної виплати.

За вказаним судовим рішенням позивачу 08.05.2014 року видано виконавчий лист №2515/11440/2012, за яким державним виконавцем 19.05.2014 року було відкрито виконавче провадження та постанову про відкриття було надіслано сторонам.

Згідно листа від 02.06.2014 року № 4657/14, Управлінням праці та соціальної захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради виконано рішення суду в частині зобов`язання здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік, однак воно не змогло виконати рішення суду в частині зобов`язання здійснити виплату допомоги, у зв`язку з тим, що бюджетні призначення на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у Державному бюджеті на 2014 рік не було передбачено, видатки на зазначені цілі не затверджувались у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та у відповідних паспортах бюджетних програм (а.с. 10).

В подальшому, 24.02.2015 року виконавче провадження, після вчинення державним виконавцем ряду виконавчих дій, було закінчено на підставі п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та станом на 20.11.2018 року (день звернення позивача з позовом) постанова Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.09.2012 року в частині здійснення виплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги належному розмірі не є виконаною.

13.06.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області з заявою про виконання рішення суду згідно Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014 № 440 (а.с.131).

09.01.2019 року Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, на підставі п. 13 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014 № 440, передало ГУ ДКС в Чернігівській області для подальшого виконання рішення суду з додатками, в тому числі і рішення №2515/11440/2012 відносно ОСОБА_1 (а.с.132-135).

Положеннями ст. 4 Закону України передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

За правилом наведеної норми закону, такі особливості полягають у тому, що невиконання вищенаведеного судового рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження має наслідком здійснення виконання за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Зважаючи на те, що в порушення наведеного припису закону, виконання рішення суду, постановленого Новозаводським районним судом м. Чернігова від 26.09.2012 року про здійснення виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведеної виплати, здійснено не було через бездіяльність державних органів попри всі гарантії, прописані державою у Законі України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що буде справедливим та адекватним стягнення на користь позивача морального відшкодування в сумі 3000 грн шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби відносно того, що в судовому порядку не визнавались неправомірними дії Казначейства з невиконання зазначеного у позові рішення суду, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки стягнення судом першої інстанції морального відшкодування здійснено з держави Україна, є наслідком тривалого невиконання державою рішення суду та безпосередньо не пов`язано з неправомірними діями Державної казначейської служби України як юридичної особи у відповідних правовідносинах.

Враховуючи те що, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого 2019 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Голова судового засідання: Судді: