АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/875/19Головуючий у 1-й інстанції Пересунько Я.В. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
Категорія: на ухвалу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.

судді Вініченко Б.Б., Сіренко Ю.В.

секретар Семчук А.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідач - виконавчий комітет Черкаської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача адвоката Осадчого Владислава Анатолійовича на ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 23.04.2019 про відмову у відкритті провадження (суддя в суді першої інстанції - Пересунько Я.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання протиправним рішення, :

в с т а н о в и в :

18.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, яким просив визнати протиправним та скасувати рішення №41 від 12.12.2018 Комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення Виконавчого комітету Черкаської міської ради, яким відмовлено позивачу як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у таких державах - в призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення.

В обґрунтування вказано на те, що з 01.02.1985 по 01.08.1986 ОСОБА_1 брав участь в бойових діях під час виконання інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан, де в квітні 1986 року отримав поранення. 12.06.2018 Центральною ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України встановлено, що захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново.

З 28.08.2018 позивача, як інваліда війни ІІ групи, складом сім`ї три особи, зараховано на квартирний облік за місцем проживання та включено в чергу осіб, які мають право на позачергове отримання житла серед інвалідів війни, за №113.

У листопаді 2018 року позивач, як інвалід війни ІІ групи, звернувся до Комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення виконавчого комітету Черкаської міської ради, із письмовою заявою про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою КМУ №214 від 28.03.2018.

Оскарженим рішенням №41 Комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 12.12.2018 відмовлено ОСОБА_1 у виплаті грошової компенсації у зв`язку з тим, що йому вже надавалось житло як особі, яка брала участь у бойових діях на території інших держав. На думку позивача, таке рішення прийнято з порушенням Порядку та чинного законодавства України.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 23.04.2019 відмовлено у відкритті провадження за вказаним позовом, оскільки спір у справі має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав 08.05.2019 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вказано на те, що предметом спору у справі є вимоги, спрямовані на захист житлових прав позивача, які не є публічно-правовим спором.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Предметом спору у цій справі є позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення №41 від 12.12.2018 Комісії з розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення Виконавчого комітету Черкаської міської ради.

Згідно положень ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Згідно п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовим спором є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Одночасно, відповідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Також апеляційний суд враховує, що у справах «Пайн Велей Девелопмене ЛДТ та інші проти Ірландії» та «Федоренко проти України» ЄСПЛ вказав, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, правом власності може бути, як існуюче майно або кошти, так і позови, для задоволення яких позивач може обгрунтувати їх «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (п.21), а також у рішенні від 20.11.1995 у справі «Pressos Compania Nawira S.A. проти Бельгії» (п.31).

Відповідно до вироблених рішеннями ЄСПЛ підходів та тлумачення поняття «майно» у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції, який діє і в Україні, це поняття охоплює як «існуюче майно», так і активи, включаючи «право вимоги», з посиланням на які заявник може стверджувати, що має, принаймні, законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (Рішення від 02.03.2005 у справі MALTSAN and Others проти Німеччини, п.74).

Правомірні очікування виникають в особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала всі підстави вважати таке рішення дійсним та розраховувати на нього. Наявність «правомірних (законних) очікувань» є й передумовою для відповідного захисту певного права особи, як прямо гарантованого, так і опосередкованого.

Позивач вказує, що він був зарахований на квартирний облік за місцем проживання та включений в чергу для отримання квартири у позачерговому порядку. В листопаді 2018 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, проте в її задоволенні було відмовлено.

З системного аналізу викладених вище норм права та суті спору в цій справі слідує, що позовні вимоги позивача стосуються вирішення питання про наявність у нього прав на майно (житло чи відповідної грошової компенсації), які пов`язані із реалізацією його житлових прав.

Отже відповідач, відмовляючи у задоволенні відповідного звернення позивача шляхом винесення рішення індивідуальної дії, діяв не як суб`єкт владних повноважень, а як учасник відносин з приводу реалізації особою її житлових прав.

Таким чином висновки суду першої інстанції в цій справі про те, що спір має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства є помилковими.

У розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду - Perez deRada Cavanilles проти Іспанії, № 2809095, рішення від 28.10.1998.

Отже необхідною умовою забезпечення доступу заявника в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки доводам його заяви.

Відповідно до положень п.4 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Отже ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 23.04.2019 про відмову у відкритті провадження слід скасувати у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права - ст. 19 ЦПК України, а матеріали справи - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 23.04.2019 про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання протиправним рішення - скасувати.

Матеріали даної цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Суддя-доповідач

Судді