ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/896/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: апелянта ОСОБА_4, представника позивача адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року (суддя Мазурок О.В.) про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про скасування права власності,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з цією ухвалою, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить її скасувати та винести постанову, якою задоволити його заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Вважає, що в оскаржуваній ухвалі не наведено достатніх та вагомих підстав для відмови у задоволенні заяви, а сама ухвала є необґрунтованою та такою, що порушує його матеріальні права і підлягає скасуванню.

Посилається на те, що всупереч вимогам ст. 151 ЦПК України судом не зазначено причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності вжиття забезпечення позову, суд першої інстанції обмежився лише поясненням, що оскільки спір між сторонами не вирішено, підстав для скасування заходів забезпечення немає.

Судом першої інстанції не взято до уваги роз'яснення, викладені у постанові Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначає апелянт, вимоги позивача до відповідача носять безпідставний характер, оскільки спростовуються документами і доказами, наявними в матеріалах справи. Так, для здійснення реєстрації права власності відповідачем було подано державному реєстратору вичерпний перелік необхідних документів, які відповідають вимогам Закону №1952-IV та Порядку №1127 та є достатніми для прийняття державним реєстратором відповідного рішення.

Крім того, як зазначає апелянт, позовна заява ОСОБА_6 не містить обґрунтованих посилань на порушення будь-яких його прав чи інтересів, а також доказів, що між сторонами взагалі існує спір та зводиться лише до незгоди заявника з існуванням законного права власності відповідача на квартиру АДРЕСА_1 та власного тлумачення норм цивільно-процесуального законодавства.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, наприклад, обмеження власника користуватись та розпоряджатись власним майном.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суд може скасувати забезпечення позову у зв'язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що у грудні 2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання недійсними правочинів щодо відчуження ЖБК «Подільський край» на користь ОСОБА_4 та скасування державної реєстрації записів про право власності ОСОБА_4 на квартиру №6 та квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 12-13 виділених матеріалів).

Разом з цим позивач подав заяву про забезпечення позову з метою вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (а. с. 3-7 виділених матеріалів).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22 січня 2019 року заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено. Заборонено ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1. Копію ухвали для виконання направлено до управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради.

У березні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (а. с. 37-55 виділених матеріалів).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви, суд виходив з того, що спір між сторонами не вирішено, тому підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Посилання апелянта на те, що в оскаржуваній ухвалі не наведено достатніх та вагомих підстав для відмови у задоволенні заяви, є необґрунтованим. Суд навів достатньо підстав в обґрунтування свого рішення.

Твердження апелянта, що всупереч вимогам ст. 151 ЦПК України судом не зазначено причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності вжиття забезпечення позову, що суд першої інстанції обмежився лише поясненням, що оскільки спір між сторонами не вирішено, підстав для скасування заходів забезпечення немає, не може слугувати підставою для скасування ухвали від 18 березня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки є лише незгодою апелянта з ухвалою про вжиття заходів про забезпечення позову від 22 січня 2019 року.

Доводи апеляції про те, що судом першої інстанції не взято до уваги роз'яснення, викладені у постанові Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам, є необґрунтованими.

Вживаючи заходи забезпечення позову в даній справи, суд першої інстанції в ухвалі від 22 січня 2019 року констатував, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, у березні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до вимог процесуального закону таке клопотання має бути вмотивованим. Проте як убачається із клопотання, поданого стороною відповідача, таке не може бути визнано вмотивованим, оскільки зводиться лише до незгоди з прийнятим рішенням місцевого суду про вжиття заходів забезпечення позову, та жодним чином не доводить підстав, з яких суд має скасувати заходи забезпечення позову.

Суд наділений правом скасувати заходи забезпечення позову, якщо відпали підстави, з якими закон пов'язує можливість застосування таких заходів.

Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Посилання апелянта, що вимоги позивача до відповідача носять безпідставний характер, оскільки спростовуються документами і доказами, наявними в матеріалах справи, і що для здійснення реєстрації права власності відповідачем було подано державному реєстратору вичерпний перелік необхідних документів, які відповідають вимогам Закону №1952-IV та Порядку №1127 та є достатніми для прийняття державним реєстратором відповідного рішення, апеляційний суд до уваги не бере. Зазначені питання є предметом розгляду справи по суті.

Аналогічно, безпідставними є твердження апелянта, що вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, наприклад, обмеження власника користуватись та розпоряджатись власним майном. Такі доводи апеляційної скарги зводяться до оскарження ухвали саме про забезпечення позову, а не ухвали про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, відтак не є підставою для скасування останньої.

З врахуванням вищевикладеного апеляційний суд вважає, що відповідачем не доведено наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову, оскільки на даному етапі потреба у скасуванні заходів забезпечення позову, які були вжитті ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22 січня 2019 року, не відпала.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 2 травня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк