ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4039/19 Справа № 216/1914/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Биканов І. Р. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/1914/15-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

заявник - ОСОБА_1,

заінтересована особа Центрально-Міський районний відділ у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2015 року, яке ухвалено судом у складі судді Биканова І.Р. та народних засідателів Данілової Т.О., Зіма Н.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання громадянина безвісно відсутнім, зацікавлена особа Центрально-Міський районний відділ у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що з 05.07.2013 року вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2, у них є спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В лютому 2013 року її чоловік поїхав з дому, сказавши, що поїде за кордон на роботу, періодично, приблизно один, два рази на місяць він їй телефонував, а починаючи з листопада 2013 року жодних звісток про нього не має. Заходів щодо розшуку чоловіка вона не вживала, з його родичами звязків не підтримує.

В звязку з відсутністю її чоловіка та неможливістю встановити його місцезнаходження, ОСОБА_1 не має можливості належним чином оздоровити та культурно збагатити свою дитину, зокрема виїхати за кордон з метою розширення її кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов та підготовкою до самостійного життя, а тому просила суд визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2015 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, безвісно відсутнім з 01 грудня 2013 року.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, оскільки оскаржуване рішення, на думку апелянта, надає останньому можливість уникнути відповідальності щодо погашення заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитними договорами.

Апелянт вважає, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, на підтвердження чого надає фото із соціальних мереж останнього та просить викликати і допитати у якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_8, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_9, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_10 уклали шлюб 05.07.2003 року, після одруження дружина взяла прізвище ОСОБА_1 (а.с. 4), в період шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Згідно довідки Центрально-Міського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 12.05.2015 року № 21/4217, розшукові заходи відносно ОСОБА_2 не проводилися (а.с.20).

Задовольняючи заявлені вимоги про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, суд першої інстанції виходив з тривалої відсутності останнього в місці його постійного проживання, що підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_5. ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та пятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

За положеннями статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма передбачає перш за все з'ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Отже, безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Враховуючи вищезазначені норми права, колегія суддів дійшла висновку про те, що сам по собі факт непроживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації протягом тривалого часу та фактична відсутність відомостей про його місце перебування не є безумовною підставою для визнання його безвісно відсутнім.

Як слідує з матеріалів справи, розшукові заходи Центрально-Міським РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_2 не проводилися, тобто компетентними органами не встановлювалося його місце знаходження, у звязку з чим звернення ОСОБА_1 до суд із заявою про визнання її чоловіка безвісно відсутнім, без звернення із відповідною заявою щодо його розшуку до правоохоронних органів, є передчасним і заява задоволенню не підлягає.

Крім того, для визнання особи безвісно відсутньою необхідна наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою, а, як слідує із заяви ОСОБА_1 єдиною підставою для визнання її чоловіка ОСОБА_2 безвісно відсутнім остання зазначає відсутність можливості належним чином оздоровити та культурно збагатити їх спільну дитину, зокрема, виїзду за кордон з метою розширення її кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов та підготовки до самостійного життя, що може бути врегульовано у порядку, визначеному Сімейним Кодексом України і не потребує визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2015 року- скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Центрально-Міський районний відділ у м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи безвісно відсутньою - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: