Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Кострицький В.В.
Справа № 426/320/19
Провадження № 22-ц/810/154/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Кострицького В.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Назарової М.В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_2,

заінтересована особа - Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Луганській області,

розглянувши у приміщенні Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 18 лютого 2019 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Луганській області про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 18 лютого 2019 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту смерті на підставі ст.185 ЦПК України визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погодившись з такоюухвалою, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою на неї, вважає, що вона прийнята з порушенням матеріального і процесуального права, просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дотримався вимог статті 294 ЦПК України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів заявника, не вирішив дане питання у судовому засіданні та передчасно, без законних на те підстав, вирішив питання про повернення заяви. Також скаржник посилається на порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та на практику Європейського суду з прав людини.

Розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, приймаючи до уваги положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, так як суд першої інстанції незабезпечив реалізацію права доступу до суду достатню для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві, та порушив стадійність цивільного процессу вирішив питання про докази передчасно, з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що в січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Сватівського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту смерті.Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 28 січня 2019 року вказана заява була залишена без руху, оскільки вона була подана без додержання вимог, викладених у ст. 95, 175, 177 ЦПК України. 04 лютого 2019 року представником заявника ОСОБА_3 суду надано відповідь на ухвалу, в якій вона посилається на незаконність ухвали, вважає її необґрунтованою та ухваленою з порушенням норм процесуального права.Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 18 лютого 2019 року на підставі ст.185 ЦПК України заяву ОСОБА_2 про встановлення факту смерті було визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с.14).Визнаючи неподаною та повертаючи вказану заяву, суд послався на те, що заявником чи її представником вимоги ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 28 січня 2019 року щодо усунення недоліків позовної заяви не виконані.

З такими висновками суду першої інстанції у повній мірі погодитись не можна і вони є передчасними з наступних підстав.

Як встановлено ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Згідно положення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

У відповідності до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно із п. 5 ч.3 ст.175 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що містять виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У відповідності до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної зави всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяв копії відповідних доказів).

Згідно змісту ст. 95 ЦПК України вбачається, що учасник справи може надавати суду письмові докази і в копіях.

Водночас, неналежне посвідчення копій письмових доказів статтями 175 і 177 ЦПК України не віднесені до таких підстав, що дають право застосовувати наслідки, передбачені в ст.185 ЦПК України і повертати заяву позивачеві.

Крім того, у відповідності із ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи і з метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Згідно із п.1 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, згідно із п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України - порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

При таких обставинах ухвала Сватівського районного суду Луганської області від 18 лютого 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирнішення питань стосовно доказів під час судового розгляду .

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 18 лютого 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді Ю.В. Єрмаков

ОСОБА_4