Дата документу 11.02.2019 Справа № 316/325/18
Запорізький апеляційний суд
Є.У.№316/325/18 Головуючий у 1 інстанції: Капустинський М.В.
№ 22-ц/807/92/19 Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

головуючого: Воробйової І.А.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.,

секретар: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 травня 2018 року у складі судді Капустинського М.В. у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи яки не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання договору поруки припиненим та визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року ОСОБА_3 в особі представника за договором - адвоката Галька Н.О. звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 21.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №CM-CME-206/314/2007 з кінцевою датою остаточного повернення кредиту 21 грудня 2017 року.

Згідно з умовами кредитного договору банк здійснив видачу кредитних коштів ОСОБА_4 в сумі 92000 доларів США, що станом на день видачі кредиту було еквівалентно 464600 грн. на споживчі цілі з відсотковою ставкою у розмірі 4,45% річних, з датою остаточного повернення кредиту 21.12.2017р.

В якості забезпечення укладеного Кредитного договору 21.12.2007 року, ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки №SR-CME206/314/2007 з ОСОБА_3, згідно з яким ОСОБА_3 зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_4 боргових зобов'язань по кредитному договору у повному обсязі таких зобов'язань, а також у випадку збільшення процентної ставки у розмірі і порядку, передбаченими у кредитному договорі. Відповідно до умов договору боржник та поручитель відповідають як солідарні боржники.

Відповідно до договору поруки від 21.12.2007р. №SR-SМЕ206/314/2007, який був укладений між позивачем та відповідачем, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по даному кредитному договору.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Так, 21.04.2010 р. ОСОБА_4, підписала додатковий договір за №СМ-SМЕ206/314/2007 від 21.04.2010 р.

Однак другий договір вказує на предмет припинення договору поруки, але підстава змін до кредитного договору та збільшення процентної ставки за кредитним договором без згоди й повідомлення поручителя, відбулося збільшення обсягу його відповідальності, що відповідно до вимог ч.1 ст.559 ЦК України є підставою для визнання поруки припиненою.

Договір поруки вважається припиненим з підстав порушення низки вимог Цивільного кодексу України, а договір недійсним у зв'язку з тією обставиною, що відповідачем порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим постановою НБУ від 10.05.2007, №168.

Уточнивши позовні вимоги та посилаючись на зазначені обставини просив суд, визнати договір поруки від 21.12.2007р. за №SR-SМЕ206/314/2007 укладеного між Закритим акціонерним товариством ОТП Банк» в особі службовця ЗАТ «ОТП Банк» Атаманів Віра Іванівна та ОСОБА_3 припиненим; визнати недійсним кредитний договір від 21.12.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 за №CM-CME-206/314/2007.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 травня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано договір поруки №SR-SМЕ206/314/2007 від 21.12.2007 р. укладений між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» в особі службовця ЗАТ «ОТП Банк» - Атаманів Віри Іванівни та ОСОБА_3 - припиненим.

Стягнуто з ОСОБА_3 - на користь держави, судовий збір в розмірі 352 гривень 40 копійок.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» - на користь держави, судовий збір в розмірі 352 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в особі адвоката Баумана Ю.Т. подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що 21.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №CM-CME-206/314/2007 з кінцевою датою остаточного повернення кредиту 21 грудня 2017 року.

Згідно з умовами кредитного договору банк здійснив видачу кредитних коштів ОСОБА_4 в сумі 92000 доларів США, що станом на день видачі кредиту було еквівалентно 464600 грн. на споживчі цілі з відсотковою ставкою у розмірі 4,45% річних, з датою остаточного повернення кредиту 21.12.2017р..

В якості забезпечення укладеного Кредитного договору 21.12.2007 року, ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки №SR-CME206/314/2007 з ОСОБА_3, згідно з яким ОСОБА_3 зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_4 боргових зобов'язань по кредитному договору у повному обсязі таких зобов'язань, а також у випадку збільшення процентної ставки у розмірі і порядку, передбаченими у кредитному договорі. Відповідно до умов договору боржник та поручитель відповідають як солідарні боржники.

Відповідно до договору поруки від 21.12.2007р. №SR-SМЕ206/314/2007, який був укладений між позивачем та відповідачем, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по даному кредитному договору.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (частина перша статті 628 ЦК України).

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Закон пов'язує припинення договору поруки із сукупністю двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що порука припинена, оскільки 21.04.2010 року ОСОБА_4 підписала додатковий договір за № СМ- CME206/314/2007 внаслідок чого відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя, поручитель згоди на укладання додаткового договору не надавав.

Проте з такими висновками суду повністю погодитися не можна.

Так, відповідно до п.2.1 Договору поруки № №SR-SМЕ206/314/2007 від 21.12.2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі. Зокрема порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо повернення основної суми кредиту, наданого боржнику; сплати відсотків за користування кредитом; сплати пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки , так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду за зміну основного зобов'язання.

Відповідно до п.2.3.1 договору Поруки поручитель підтверджує, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за борговими зобов'язаннями.

Відповідно до п. 3 ч.1 кредитного договору №СМ-SМЕ206/314/2007 від 21.12.2007 року сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка.

Також відповідно до п.1.4.1.3 ч. 2 кредитного договору№СМ-SМЕ206/314/2007 від 21.12.2007 року плаваюча процентна ставка по кредиту підлягає коригуванню протягом дії кредитного договору щоразу після перебігу 12 календарного місяця, починаючи з дати укладення кредитного договору.

Плаваюча процентна ставка за користування кредитним договором впродовж першого року дії кредитного договору підлягає коригуванню після перебігу 11 календарного місяця, починаючи з дати укладення кредитного договору.

Отже банк та позичальник підписавши кредитний договір домовилися про можливість підвищення чи зниження процентної ставки за договором. Поручитель в свою чергу також погодився з умовами кредитного договору підписавши договір поруки ( п.2.3.1 договору поруки).

21.04.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був підписаний Додатковий договір № 1 до Договору поруки №SR-SМЕ206/314/2007 від 21.12.2007 року.

Згідно п.2.2.1 Додаткового договору №1 в разі зміни, в тому числі збільшенні боргових зобов'язань та /чим інших зобов'язань боржника за кредитним договором після укладення цього Договору, взяті зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів до цього Договору, а цей пункт Договору вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору./а.с.67).

Отже поручитель був обізнаний о можливостях підвищення процентної ставки за кредитним договором.

З наведеного вбачається, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає задоволенню, а рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 травня 2018 року необхідно скасувати в частині визнання договору поруки №SR-SМЕ206/314/2007 від 21.12.2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 припиненим та прийняти в цій частині нову постанову, про відмову у задоволенні позовних вимог.

В силу вимог ч.1,13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат отже, необхідно стягнути ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові витрати в розмірі 1057,20 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 15 травня 2018 року по цій справі в частині визнання договору поруки №SR-SМЕ206/314/2007 від 21.12.2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 припиненим скасувати та в цій частині прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи яки не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати в сумі 1057,20 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 19 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: