Справа № 487/1539/19
Провадження № 2/487/1263/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участі секретаря Полінкевич К.Г., представника позивача ОСОБА_1 , представників відповідача Щукіної Н.О., ОСОБА_2 ., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

26.02.2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано у 2015 році. Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу відповідач самовільно забрав дитину та відвіз її за місцем свого проживання в с. Зелений Яр Миколаївського району Миколаївської області та перешкоджав будь-яким контактам дитини з матір`ю. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 23.11.2016 року визначено місце проживання дитини разом із матір`ю за місцем її проживання. Але відповідач рішення суду не виконував. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.04.2017 року ухвалено відібрати малолітню ОСОБА_5 у ОСОБА_4 Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 13.07.2017 року зазначене рішення залишено без змін. Постановою Верховного суду України рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.04.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 13.07.2017 року залишено без змін. Проте відповідач продовжував перешкоджати виконанню рішення суду, яке було виконано тільки 17.01.2019 року і дитина була передана матері. На теперішній час дитина проживає разом із матір`ю. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням щомісяця виділяти кошти на утримання спільної дитини, але відповідач матеріальної допомоги не надає. Посилаючись на викладене позивач просила позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 28.02.2019 року відкрито провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Представники відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі 1200 грн.

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що має спільну із позивачем дитину ОСОБА_5 , яка з 2015 року по січень 2019 року проживала разом із ним та його літніми батьками у с. Зелений Яр. Під час спільного проживання із донькою відповідач забезпечував необхідний рівень життя дитині. З січня 2019 року дитина проживає разом із позивачем. На підставі ч.1 ст. 187 СК України відповідач подав заяву за місцем своєї роботи про утримання з його грошового забезпечення коштів у розмірі 1100 грн. на місяць на утримання доньки. Такий розмір аліментів є реальним, сприятливим для відповідача та є таким, який він буде сплачувати стабільно з огляду на те, що єдиним його засобом доходу є заробітна плата за постійним місцем роботи. Так, з відповідача стягуються виплати за проведення виконавчих дій у розмірі 20% щомісячно, також відповідач має заборгованість за кредитом у розмірі 27270 грн., який він отримав для здійснення додаткових витрат на розвиток доньки. Відповідач проживає разом із своїми літніми батьками та несе витрати щодо їх лікування та забезпечення всім необхідним. Із зазначеними у позовній заяві твердженнями позивача відповідач не погодився, просив суд при ухваленні рішення врахувати його матеріальний стан, факт оплати гарантованого розміру аліментів та його власну ініціативу щодо добровільної сплати аліментів, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представник позивача адвокат Білов І.В. надав до суду заперечення на відзив, у якому вказав, що додані відповідачем письмові докази не мають відношення до спору. Не погодився із викладеними відповідачем у відзиві обставинами, зазначив, що вони не відповідають фактичним обставинам.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадку.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.08.2015 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають дитину доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 17.01.2019 року проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні.

Також судом встановлено, що з 2015 року до 17.01.2019 року дитина проживала у с. Зелений Яр Миколаївського району Миколаївської області. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23.11.2016 визначено місце проживання дитини ОСОБА_5 разом з матір`ю ОСОБА_3 Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.04.2017 року, яке ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 13.07.2017 та Постановою Верховного суд від 24.10.2018 року залишено без змін, ухвалено відібрати малолітню ОСОБА_5 у ОСОБА_4 та передати матері ОСОБА_3 Рішення суду від 13.04.2017 року виконане 17.01.2019 року, що підтверджується актом державного виконавця. Таким чином з 17.01.2019 року дитина сторін проживає разом із матір`ю ОСОБА_3 та знаходиться на її утриманні.

Крім того, судом встановлено, що відповідач працює оперуповноваженим у Березанському відділі поліції Очаківського ВП ГУНП у Миколаївській області. 20.03.2019 року відповідач звернувся до начальника УФЗ БО ГУНП у Миколаївській області із рапортом, у якому просив утримувати з його грошового забезпечення кошти на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 1100 грн. з 01.04.2019 року. Згідно довідки про доходи відповідача від 20.03.2019 за лютий 2019 року йому нарахована заробітна плата у розмірі 12097,50 грн., з яких сплачені аліменти у сумі 2590,21 грн., згідно постанови старшого державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату від 18.01.2019, якою постановлено звернути стягнення на доходи божника ОСОБА_4 у розмірі 20% виплати загальної суми боргу 10688 грн. з врахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Також з довідки Петрівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області вбачається, що ОСОБА_4 проживає у с. Зелений Яр та має такий склад сім`ї: мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За положенням ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільний справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи до пологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо.

Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відрахуванні із заробітної плати за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку, крім випадків, коли з його заробітної плати одночасно проводиться відрахування при відбуванні виправних робіт та стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач офіційно працевлаштований, згідно постанови старшого державного виконавця від 18.01.2019 сплачує 20% від заробітку виконавчого збору, але обов`язок батьків утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а тому виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дитини, суд присуджує аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі п.3 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, в зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору та задоволенням позовних вимог у повному обсязі, судовий збір в сумі 768,40 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 79, 180-183, Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 278-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня подачі позову до суду 26.02.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21 травня 2019 р.

Суддя : Гаврасієнко В.О.