Номер провадження: 22-ц/813/1185/19
Номер справи місцевого суду: 2-1740/11
Головуючий у першій інстанції Маслеников О.А.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєву Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управлінняю юстиції в Одеській області Сілакової Надії Минаївни на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року про визнання постанови державного виконавця неправомірною за скаргою Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2007 року представник Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Кілійського РЕМ Ізмаїльських електричних мереж - Владиченко А.П. звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення 1361,70 гривень. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що представниками структурного підрозділу Кілійського РЕМ Ізмаїльських електричних мереж ВАТ «Одесаобленерго» при перевірці за адресою: с. Шевченкове, вул. Степова, 16, у присутності ОСОБА_4 встановлено порушення правил користування електричною енергією для населення, а саме самовільне підключення, в результаті чого використана електрична енергія електричним лічильником не враховується. Позивач просив суд стягнути на користь ВАТ «Обленерго» у особі структурного підрозділу Кілійського РЕМ Ізмаїльських електричних мереж ВАТ «Обленерго» з ОСОБА_4 суму заборгованості за невраховану електроенергію 1361,70 гривень та накласти арешт на майно боржника для забезпечення позовних вимог (а.с.2-3). Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 20 січня 2014 року було вирішено позовні вимоги ПАТ «Енергопостачальної компанії Одесаобленерго» задовольнити, стягнути з ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1361,70 грн, 30 грн судових витрат та державне мито в сумі 51 грн на користь держави (а.с.44).

13 квітня 2018 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла скарга ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» на рішення державного виконавця, зазначаючи, що в постанові про закінчення виконавчого провадження, яка надійшла 04.04.2018 року на адресу ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго», встановлено, що боржник ОСОБА_4 помер, актовий запис № 144 від 28.02.2018 року, крім актового запису про смерть не зазначено жодних дій по встановленню правонаступників боржника, скаржник посилаючись на ч.1 ст. 1231 ЦК України, згідно якої до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем, просить суд визнати постанову державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області про закінчення виконавчого провадження по справі неправомірною та зобовязати державного виконавця поновити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа за № 2-1740/11 від 08.04.2014 року про стягнення заборгованості в сумі 1361,70 грн з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Обленерго» (а.с.48-49). Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року було вирішено скаргу представника ПАТ «Енергопостачальна компанія Обленерго» задовольнити (а.с.69-71).

05 червня 2018 року до Апеляційного суду Одеської області надійшла апеляційна скарга Державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сілакової Н.М. на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року, зазначаючи, що судом першої інстанції було не вірно застосовано норми матеріального права при винесенні рішення по справі та просить суд скасувати оскаржувану ухвалу, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги ПАТ «ЕК Одесаобленерго» (а.с.75-78).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області Драгомерецького М.М. від 03 липня 2018 року було відкрито апеляційне провадження (а.с.93-94).

В зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою Одеського апеляційного суду. від 18.01.2019 року справа була прийнята до провадження. та призначена до розгляду.

В судове засідання сторонине з'явились. Про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про закриття виконавчого провадження була винесена передчасно, що призвело до порушенням прав стягувача у відповідному виконавчому провадженні, адже згідно ч.5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї сторони, виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, та відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 20 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Електропостачальна компанія Одесаобленерго» до ОСОБА_4 про стягнення збитків, заподіяних без обліковим споживанням електроенергії, було задоволено, вирішено стягнути з відповідача на користь ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» збитки у розмірі 1361,70грн та 30 грн судових витрат (а.с.44). У зв'язку з чим, було видано виконавчий лист стосовно ОСОБА_4 та 23 серпня 2017 року державним виконавцем Кілійського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження (а.с.61).

Крім того, 22 березня 2018 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, посилаючись на п.3 ч.1 ст.39 та ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.51).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Проте державним виконавцем Кілійського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеськй області, не взято до уваги положення ст.15 ч.5 вищеназваного Закону, згідно якого у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, а саме що стосується можливості заміни сторони виконавчого провадження його правонаступником та право звернення стягувача із заявою про заміну даної сторони.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тобто, державний виконавець повинен вчиняти всі необхідні заходи для виконання рішень суду та для забезпечення законного права стягувача на відшкодування завданих йому збитків, адже згідно вищезазначеного закону, дані дії державного виконавця є його безпосереднім обов'язком. Окрім того, згідно п.5 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавчого провадження», державний виконавець повинен був роз'яснити сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їх права та обов'язки, а саме в даному випадку, стягувачу про його право на зверненя до суду або відповідної державної виконавчої служби із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, проте з матеріалів справи вбачається, що жодних доказів на підтвердження вчинення відповідних дій державним виконавцем, не було надано до суду.

Також питання заміни сторони виконавчого провадження врегульовано і цивільно-процесуальним законодавством, а саме ст 442 ЦПК України, в якій зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд за заявою сторони, державного або приватного виконавця, може замінити таку сторону її правонаступництвом. Таким чином, можна зробити висновок про те, що державний виконавець для належного виконання своїх обов'язків стосовно примусового виконання рішень суду та забезпечення прав та інтересів стягувача, повинен фактично враховувати також питання стосовно можливості правонаступництва, що стосується саме фізичних осіб, адже встановлення даного факту може значно вплинути на виконання рішення суду.

Окрім того, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, тобто виходячи із положення вказаної статті, рішення суду є обов'язковим до виконання, саме воно гарантує захист особою своїх прав та обов'язків, адже права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду, в даному випадку після стягнення з боржника заборгованості, що виникла.

Таким чином, враховуючи наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували висновків суду першої інстанції, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення - без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного виконавця Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управлінняю юстиції в Одеській області Сілакової Надії Минаївни - залишити без задоволення.

Ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року про визнання постанови державного виконавця неправомірною - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст цієї постанови буде виготовлено 22 квітня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк