ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Херсон

Справа №766/1527/18

Провадження №22ц/819/1055/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Вейтас І.В.,

Кузнєцова О.А.

секретар судового засідання: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Майдан С.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області від 20 грудня 2017 року №192-ос вона звільнена з посади заступника начальника Каховського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та скороченням штатної чисельності, на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Вважає, що звільнення є незаконним, оскільки в письмовому попередженні про майбутнє звільнення від 25 жовтня 2017 року було зазначено про можливі зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, які вступлять в дію лише з 01.01.2018 року, а звільнення відбулося раніше. Це попередження містило посилання на постанови правління Фонду соціального страхування України від 12.09.2017 р. №47, від 10.10.2017 р. №50, №51, №52 та наказ виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 23.10.2017 року №575, проте з вказаними документами її не ознайомили. Попередження не містило посилань на скорочення її посади.

В порушення вимог ст.40 ч.2, 42 КЗпП України при звільненні їй не запропонували іншу посаду; не врахували те, що вона має переважне право на залишення на роботі, оскільки має самий тривалий безперервний стаж роботи в органах соціального страхування; неодноразово нагороджувалася грамотами та отримувала надбавку до заробітної плати за досягнення у роботі, що підтверджує її високу кваліфікацію та продуктивність праці.

На зборах трудового колективу начальник відділення повідомила позивача про майбутнє звільнення, вказавши, що ОСОБА_1 є працюючим пенсіонером, а іншим працівникам запропонувала нові посади згідно нового штатного розпису, що є дискримінацією в сфері права та порушенням вимог ст.2-1 КЗпП України.

При ознайомленні 26 грудня 2017р. з наказом №192-ос від 20 грудня 2017р. про звільнення з 29 грудня 2017р. відповідач в порушення ст.47 ч.2 КЗпП України не видав їй копію цього наказу.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області від 20.12.2017 року №192 - ос про її звільнення з посади заступника начальника Каховського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області та поновити її на посаді; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за вимушеного прогулу за період з 30 грудня 2017 року по день ухвалення у справі рішення у загальному розмірі 323 549,23грн., виходячи із розміру середньоденного заробітку в сумі 1053,91грн.; в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 50 000,00грн. та понесені судові витрати. Рішення в частині поновлення на роботи допустити до негайного виконання.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2019 року позов задоволений частково.

Ухвалено визнати незаконним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області від 20.12.2017 року №192 - ос про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Каховського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області та поновити ОСОБА_1 на зазначеній посаді.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 грудня 2017 року по 26 березня 2019 року в сумі 292027,12 грн., без утримання податків та інших обов`язкових платежів; компенсацію за заподіяну моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.; судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 гривень.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Каховського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить рішення суду від 26 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скарга мотивована тим, що звільнення позивача відбулося у відповідності до вимог трудового законодавства, у зв`язку із скороченням штату працівників, у тому числі посади заступника керівника Управління, за відсутності на підприємстві іншої вакантної посади, на яку могла би бути переведена ОСОБА_1 по Каховському відділенню Управління скорочення штату працівників становило 50% (з 22 штатних одиниць залишилося 11).

Також апелянт посилається на неправильність проведеного судом розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вказавши на помилковість обрахування середньоденного заробітку позивачки з урахуванням надбавки за інтенсивність праці, яка не передбачена новими умовами оплати праці із застосуванням коефіцієнту посадових окладів у розмірі 1,545 не лише до окладу, а і усіх надбавок, за відсутності з 01.01.2018р. у Каховському відділенні Управління посади заступника начальника.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вказавши на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області просили апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Пояснили, що згідно постанов Правління Фонду соціального страхування «Про затвердження граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування» від 12 вересня 2017р., №47 та «Про затвердження структури органів Фонду» від 10 жовтня 2017р., №50, з 01 січня 2018 року відбулося значне зменшення чисельності робочих органів Фонду та їх відокремлених підрозділів, скорочення чисельності та штату працівників. 17 жовтня 2017 року по Управлінню було затверджено нові штатні розписи та усі працівники Каховського відділення 26 жовтня 2017 року були попереджені про можливе майбутнє звільнення. Посада заступника начальника відділення, яку обіймала позивач, була скорочена, а інші вакантні посади відсутні.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 протягом 16 років 9 місяців працювала на різних посадах у структурних підрозділах Фонду соціального страхування України та з 01 серпня 2017 року обіймала посаду заступника начальника Каховського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області.

Згідно наказу №192-ос від 20.12.2017 року ОСОБА_1 звільнена з посади заступника начальника Каховського відділення Управління з 29 грудня 2017 року, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та скороченням штатної чисельності, відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.68).

З пояснень сторін та довідки голови профкому від 21.06.2019р. встановлено, що позивач не була членом первинної профспілкової організації працівників Управління, а тому до спірних правовідносин положення ст.43 КЗпП України не застосовуються.

Частиною четвертою статті 36 КЗпП України встановлено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані із звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до положень статті 49-2КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Ухвалюючи по справі рішення про часткове задоволення заявлених вимог, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача відбулося з порушення вимог трудового законодавства, а саме: відповідач не запропонував ОСОБА_1 іншу роботу на підприємстві та не довів відсутність вільних вакансій та належним чином не попередив позивача про майбутнє звільнення.

Проте, погодитися з рішенням суду не можна.

У відповідності до частини третьої статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Зібранні по справі докази свідчать, що на виконання постанов Правління Фонду соціального страхування України «Про затвердження граничної чисельності працівників Фонду» від 12.09.2017р. №47; «Про затвердження структури органів Фонду», від 10.10.2017р. №50, які опубліковано на сайті Фонду, заступник начальника Каховського відділення Управління 26 жовтня 2017 року була попереджена про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, які вступлять в дію з 01 січня 2018року та можливе вивільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України (а.с.10, 46-48). Саме така форма попередження працівників про звільнення міститься в постанові Правління Фонду №50.

Представники відповідача пояснили, що згідно наказів Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 23.102017р. №575, від 24.11.2017р. №681 кількість штатних одиниць Управління по Херсонській області з 01.01.2018 року повинно було зменшитися з 219,5 одиниць до 111, а в листопаді 2017р. запропонували 127 штатних одиниць, що на день попередження працівників унеможливлювало визначення конкретної штатної кількості працівників.

Постановою Правління Фонду «Про внесення змін до структури робочих органів виконавчої дирекції Фонду» від 14.12.2017р. №63, із структури органів було виключено Великолепетиське відділення Управління в Херсонській області, а виконання його повноважень покладено на Каховське відділення, до території обслуговування якого увійшли Великолепетиський, Горностаївський та Верхньорогачицький райони Херсонської області.

Штатна чисельність працівників відділення, у якому працювала позивач, скоротилася з 22 до 11. Новий штатний розпис, затверджений 17.10.2017 року, не містив посади заступника начальника Каховського відділення Управління, про що ОСОБА_1 була обізнана та 26 жовтня 2017 року попереджена про звільнення з посади.

Наведенні пояснення підтверджуються зібраними по справі доказами, аналіз яких дає підстави дійти висновку про дотримання роботодавцем положень ст.49-2 ч.1 КЗпП України щодо своєчасності повідомлення позивача про наступне вивільнення.

Посилання суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 неналежним чином була повідомлена про звільнення, оскільки таке повідомлення містило лише посилання про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці та не мало формулювання щодо скорочення посади працівника, колегія суддів визнає помилковим.

Попередження про наступне вивільнення позивача від 26 жовтня 2017 року (а.с.74) має вказівку про звільнення на підставі ст.40 ч.1 п.1 КЗпП України. При розгляді справи встановлено та не спростовано сторонами, що в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області, яке має статус юридичної особи (витяг з ЄДРПОУ), мала місце реорганізація установи, яка викликала зміни в організації праці та супроводжувалася скорочення чисельності та штату працівників, що є підставою для звільнення за наведеною нормою права.

Ухвалюючи рішення по справі, суд не погодився з доводами позивача про наявність у неї переважного права на залишення на роботі при звільненні, вказавши, що таке право може виникати лише у випадку скорочення однакових (однорідних) посад. Судове рішення в цій частині не оскаржується.

Разом із цим, висновок суду про те, що відповідач не виконав вимоги ст.49-2 ч.3 КЗпП України та не запропонував ОСОБА_1 іншу роботу на підприємстві або не довів відсутність вільних вакансій, колегія суддів оцінює критично.

Так, обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. За змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

З досліджених штатних розписів працівників Каховського відділення Управління протягом жовтня 2017 року січня 2018 року, пояснень сторін встановлена відсутність на підприємстві вакантних посад (іншої роботи), на які могла би бути працевлаштована позивач. Протягом зазначеного періоду констатовано масове вивільнення працівників, а саме 50% від штатної чисельності.

Ураховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає, що звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Каховського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області відбулося з дотримання вимог пункту 1 частини першої статті 40 та статті 49-2 КЗпП України.

На підставі викладеного, рішення суду від 26 березня 2019 року в порядку ст.376 ЦПК України , як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, підлягає скасуванню, з прийняття по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Окремо слід зазначити, що при зверненні до суду позивач, як на одну з підстав заявленого позову про поновлення на роботі вказала на порушення зі сторони відповідача положень ст.2-1 КЗпП України щодо дискримінації її трудових прав про залишення на роботі з огляду на досягнення нею пенсійного віку.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції позивачу та її представнику було роз`яснено право на звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини для отримання відповідного висновку (лист ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.02.2015р. №9-199/0/4-15), але позивач заперечувала щодо необхідності отримання такого висновку, рішення суду в частині відмови у задоволенні цих вимог не оскаржила.

Керуючись ст.367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2019 року скасувати, прийняти у справі нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 23 вересня 2019 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: І.В. Вейтас

О.А. Кузнєцова