Постанова

Іменем України

24 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 345/284/16-ц

провадження № 61-35585св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя - доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Крата В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділ державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції,

представник відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції - Матіїв Андрій Васильович,

третя особа - приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу в Івано-Франківській області Курищук Ігор Васильович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Івано-Франківської області у складі колегії суддів: Максюти І. О., Бойчука І. В., Пнівчук О. В. від 18 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції (далі - ВДВС Калуського МРУЮ), третя особа - приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу в Івано-Франківській області Курищук І. В., про визнання недійсним договору купівлі-продажу 4/5 частини квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, зареєстрованого 30 січня 2013 року приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Курищуком І. В. за реєстровим № 207.

Посилаючись на те, що квартира була обтяжена заставою і відчуження її відбулося без згоди заставодержателя, що суперечить статті 17 Закону України «Про заставу», просив визнати недійсним зазначений договір купівлі-продажу 4/5 частини квартири.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2018 року провадження в указаній справі закрито.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з положень пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, встановивши, що позивач вже раніше звертався з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, зазначаючи такі ж фактичні обставини (наявність заборони відчуження квартири на момент укладення договору купівлі-продажу 4/5 її частини та неповідомлення про це нотаріуса), це рішення суду набрало законної сили, воно ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами і стосується того ж предмету. Разом із тим, суд дійшов висновку, що зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Також не має значення наявність ще одного відповідача - ВДВС Калуського МРУЮ, так як до цього органу вимоги щодо предмету спору не пред»явлені.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що предметом позову в указаній справі є недійсність договору купівлі-продажу 4/5 частини квартири АДРЕСА_1 та застосування правових наслідків вчинення правочину, який порушує публічний порядок (статті 215, 228 ЦК України), тоді як предметом позову у справі № 345/3205/13-ц було визнання недійсним договору купівлі-продажу 4/5 частини вказаної квартири та застосування правових наслідків вчинення фіктивного правочину (стаття 234 ЦК України). У справі № 345/4837/14-ц рішення по суті позовних вимог не ухвалено, а провадження закрито у зв'язку з тотожністю предмета, підстав та сторін у справі № 345/3205/13-ц. Отже, вирішуючи питання про закриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що наявне рішення суду, яке набрало законної сили, про той самий предмет.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати зазначену постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 червня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 345/284/16-ц з Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд порушив принцип юридичної визначеності, оскільки не врахував, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року залишено без змін ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 червня 2015 року у справі № 345/4837/14-ц, якою закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ВДВС Калуського МУЮ, про визнання недійсним договору купівлі-продажу 4/5 частини квартири, який було заявлено з підстав укладання вказаного договору в період дії арешту в ході виконавчого провадження, тому такий правочин порушує права позивача як стягувача у виконавчому провадженні.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2018 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, просить касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що у справі № 345/3205/13-ц рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2014 року, що набрало законної сили 06 жовтня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним (фіктивним) договору купівлі-продажу 4/5 частини квартири АДРЕСА_1, укладеного 30 січня 2013 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Курищуком І. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 207, відмовлено.

Ухвалюючи рішення у зазначеній справі, суд, згідно заявлених позовних вимог, виходив з положень статті 234 ЦК України, встановивши, що покупцю ОСОБА_5 не було відомо про те, що квартира перебувала під забороною відчуження, накладеною нотаріусом у зв'язку з посвідченням договору застави, предмет договору на час розгляду справи фактично знаходився у володінні позивача ОСОБА_1, тому його доводи про те, що квартира не була передана покупцю ОСОБА_5 та не була звільнена продавцями ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як підтвердження відсутності наміру створення правових наслідків, обумовлених правочином, не прийняв до уваги та дійшов висновку про недоведеність позивачем позову про фіктивність правочину.

У справі № 345/4837/14-ц рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ВДВС Калуського МРУЮ. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 4/5 частини квартири АДРЕСА_1 з тих підстав, що на момент посвідчення вказаного правочину в ході виконавчого провадження було накладено арешт, про що продавці не повідомили нотаріуса, а тому оспорюваний договір купівлі-продажу порушує права позивача та є недійсним як укладений без врахування всіх істотних умов договору.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 червня 2015 року у справі № 345/4837/14-ц, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року, рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2015 року скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ВДВС Калуського МРУЮ, про визнання недійсним договору купівлі-продажу 4/5 частини квартири закрито у зв'язку з тим, що у справі № 345/3205/13-ц ухвалене рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Звертаючись до суду з указаним позовом у січні 2016 року, ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу 4/5 частини квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вказана квартира була обтяжена заставою і відчуження її відбулося без згоди заставодержателя, що суперечить статті 17 Закону України «Про заставу» та за наявності заборони на її відчуження згідно акту опису та арешту квартири, проведеного державним виконавцем, що є підставою для визнання вказаного договору недійсним.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих сами підстав не допускається.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Оскільки, у справі № 345/4837/14-ц постановлена ухвала про закриття провадження у справі, яка набрала законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, заявлених у справі № 345/284/16-ц, яка є предметом перегляду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження в указаній справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 406, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2018 року скасувати та залишити в силі ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Крат
В. М. Коротун
В. П. Курило