Єдиний унікальний номер 236/2450/18 Номер провадження 22-ц/804/282/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Розпутько Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 листопада 2018 року у цивільній справі № 236/2450/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (суддя першої інстанції Бікезіна Олена Василівна), -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

ОСОБА_1 з 20.07.1982 року працював на різних посадах Луганського відділення ДП «Донецька залізниця».

20 липня 2016 року згідно наказу № 77/ОС Луганська дирекція залізничних перевезень Державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізована шляхом злиття у структурний підрозділ «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відділення Донецької залізної дороги було перейменовано в «Луганську дирекцію Донецької залізної дороги залізничних перевезень».

Згідно з наказом № 384-П від 15.03.2017 року в.о. начальника регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Носулько О.О . у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування, встановлено початок простою по причинах, не залежних від робітників 16.03.2017 року для всіх працівників апарату управління. Доручено начальниками структурних підрозділів встановити відповідними наказами початок простою з 16.03.2017 року для всіх працівників, підпорядкованих їм структурних підрозділів; забезпечити облік використання часу знаходження працівників у простої; оплату за час простою провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою в робочі дні (зміни) згідно графіку роботи.

Відповідно до наказу про припинення трудового договору № 1983 - ОС від 17 липня 2017 року позивач звільнений з 17 липня 2017 року з посади майстра виробничої дільниці першої групи Луганської виробничої дільниці вагового господарства за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Зазначений наказ видано структурним підрозділом «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

В наказі про припинення трудового договору зазначено, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного робітку та компенсації за 36 днів відпустки.

Відповідач - структурний підрозділ «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» не виплатив позивачу ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі з 16 березня 2017 року по день звільнення.

Позивач просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 33801,23 грн., одноразову грошову допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку у розмірі 5933,40 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 17 липня 2017 року по 31 серпня 2018 року у розмірі 83957,61 грн.

25 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги і просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з липня 2017 року по день ухвалення судом першої інстанції рішення у справі (а.с. 92).

Постановою Кабінету Міністрів України № 938 від 31.10.2018 року змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Українська залізниця» (а.с. 152-153).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з квітня по липень 2017 року в розмірі 28577,10 грн.

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» утримати з цієї суми податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за другу половину березня 2017 року в розмірі 2620,11 грн., (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів).

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь держави судовий збір в розмірі 553,27 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду 07 грудня 2018 року.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що частково не погоджується з зазначеним рішенням. Вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням обставини, що мають значення для справи, а саме:

з 16 березня 2017 року у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеки України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року № 62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів.

Для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, відповідно до Закону України «Про оплату праці» здійснюється нарахування кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, за фактично відпрацьований час. На виконання законних вимог, зокрема глав IV - VII КЗпП, на підприємствах, в установах, організаціях роботодавець зобов`язаний вести облік робочого часу. Такий облік дозволяє визначити кількість годин, відпрацьованих кожним найманим працівником. Підрахунок кількості відпрацьованого часу ведуть у табелі обліку робочого часу.

Табель є підставою для нарахування працівникам заробітної плати, допомоги по тимчасовій непрацездатності, сум за період щорічних відпусток, інших виплат. Складений і підписаний відповідальною за ведення табеля особою та погоджений керівником організації табель подається до бухгалтерії. Табель обліку робочого часу це поіменний список усіх працівників відділу, служби чи іншого структурного підрозділу або установи в цілому з відмітками про використання робочого часу протягом облікового періоду. Отже, табель є: документом, який дозволяє врахувати фактично відпрацьований співробітником час; первинним документом щодо обліку розрахунків з персоналом; базою для статистичних розрахунків.

Останнє нарахування заробітної плати проведено за першу половину березня 2017 року і вона виплачена в повному обсязі. Тому суд безпідставно взяв до уваги докази позивача, щодо суми заборгованості з заробітної плати, так як її нарахування не здійснювалося через відсутність первинних документів.

Також суд безпідставно надав перевагу розрахунку за липень 2017 року в частині визначення суми компенсації за всі дні невикористаної відпустки та вихідної допомоги при скороченні наданим відповідачем розрахункам.

Так додані до відзиву розрахунки компенсації за всі дні невикористаної відпустки та вихідної допомоги при скороченні оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, містять підпис посадової особи та відбиток печатки підприємства і здійснені у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. Надані позивачем розрахунки заробітної плати виготовлені на непідконтрольній українській владі території в м. Луганськ та засвідчені кадровою печаткою структурного підрозділу і підписом працівника дирекції, повноваження якого невідомі. 12.04.2017 року адміністративна будівля Луганської дирекції залізничних перевезень (м. Луганськ вул. Кірова, 44) була захоплена невідомими особами. Таким чином відповідач втратив контроль над структурним підрозділом і його діяльністю після захоплення.

Також вважає, що суд першої інстанції помилково не застосував Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16.01.2018р. до вимоги по стягненню заробітної плати. В зазначеному документі ретельно описуються всі події, які унеможливили здійснення нарахування та виплати заробітної плати.

Відповідач просив Донецький апеляційний суд рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 01.11.2018р. по справі № 236/2450/18 в частині стягнення 31197,21 грн. скасувати, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» в частині стягнення 31197,21 грн. Судові витрати за подання апеляційної скарги віднести на рахунок позивача.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано позивачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 24 грудня 2018 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 128,129,130), копія апеляційної скарги відповідача позивачем отримана (а.с 130). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив від представника позивача (а.с. 136-138).

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача - Акціонерного товариства «Українська залізниця» не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 189).

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року № 1632-VII (а.с. 184).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законом України «Про оплату праці», а позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 94 КЗпПУ передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпПУ, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Суд наголошує, що відповідно до норм ст. ст. 115,116 КЗпП саме роботодавець повинен довести, що здійснив з працівником повний розрахунок у відповідності до норм законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпПУ, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 20.07.1982 року працював на різних посадах Луганського відділення ДП «Донецька залізниця» (а.с. 12-19).

Відповідно до наказу від 20 липня 2016 року № 77/ОС у зв`язку з реорганізацією державного підприємства «Донецька залізниця», з 22.07.2016 року продовжено дію трудових договорів у структурному підрозділі «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з працівниками Луганської дирекції залізничних перевезень «ДП «Донецька залізниця» згідно списку, що знаходиться у додатку і є невід`ємною частиною цього наказу (а.с. 20).

Згідно з Наказом про припинення трудового договору № 1983 -ОС від 17 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнений з 17 липня 2017 року з посади майстра виробничої дільниці 1 групи за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, про що також зроблений відповідний запис в його трудовій книжці. Зазначений наказ видано структурним підрозділом "Луганська дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (а.с. 27).

В наказі про припинення трудового договору зазначено, що позивач ОСОБА_1 має право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку (вихідної допомоги) та компенсації за 36 днів відпустки.

Позивачем надані суду в підтвердження не виплаченої заробітної плати розрахункові листи (табулеграми) за період з березня по липень 2017 року, в яких зазначені суми до виплати (з урахуванням утримань): березень -2620,11 грн., квітень - 2827,57 грн., травень - 2827,57 грн., червень -2827,57 грн., липень - 14738,02 грн. (з урахуванням компенсації за невикористані дні відпустки - 8945,64 грн., вихідної допомоги - 7330,40 грн.) (а.с. 28,30,34,38,42).

Згідно з видатковим касовим ордером № 930 за від 10 листопада 2017 року за першу половину березня 2017 року ОСОБА_1 отримав 20.11.2017 року заробітну плату у розмірі 2144,43 грн. (а.с.67).

Крім того позивачем надані копії табелів обліку використання робочого часу: за березень відпрацьовано 10 днів, за квітень, за травень, за червень, за липень - «0» (а.с.29, 31-33, 35-37, 39-41, 44-46).

Згідно наданих позивачем розрахунків заробітної плати в квітні, травні, червні, липні 2017 року позивачу була нарахована оплата простоїв (а.с. 30, 34, 38, 42) згідно наказу № 384-П від 15.03.2017 року в.о. начальника регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Носулько О.О . «Про встановлення простою» (а.с. 26).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що надані позивачем розрахунки заробітної плати виготовлені на непідконтрольній українській владі території в м. Луганську та засвідчені кадровою печаткою структурного підрозділу і підписом працівника дирекції, повноваження якого невідомі, є безпідставними, оскільки як вбачається із частини 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

На ксерокопії трудової книжки позивача та розрахунках заробітної плати позивача стоїть одна і таж печатка підприємства (а.с. 12-19, 28, 30, 34, 38, 42).

Тобто, апеляційний суд вважає, що позивач надав до суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача, що суд першої інстанції помилково не застосував Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року до вимоги про стягнення заробітної плати, є безпідставними, оскільки Науково-правовий висновок підтверджує події, які відбуваються в Україні в зоні проведення АТО (ООС), який в сукупності з іншими доказами, що маються в матеріалах справи, підтверджують відсутність вини відповідача в несвоєчасному розрахунку з робітниками внаслідок вказаних подій. Що стосується виплати заробітної плати, то відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону, суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України, не передбачено.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 листопада 2018 року і задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 10 травня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна