Номер провадження: 22-ц/813/4742/19
Номер справи місцевого суду: 501/3531/18
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 501/3531/18

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідачі - 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чорноморська міська рада Одеської області, як орган опіки та піклування,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чорноморська міська рада Одеської області, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у здійсненні права власності на житло шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, заапеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , на рішення Іллічівського міського суду Одеської області, ухвалене у складі судді Смирнова В.В. о 16 годині 34 хвилині 18 лютого 2019 року, повне рішення складено 28 лютого 2019 року,

встановив:

У листопаді 2018 р. ОСОБА_4 звернулася до судуз вищезазначеним позовом, в якому просить усунути їй перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без надання іншого жилого приміщення.

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що за життя ОСОБА_5 - її батька та батька відповідачки ОСОБА_2 у відповідачів було зареєстровано місце проживання за адресою - квартира АДРЕСА_1 , оскільки їх батько на час вказаної реєстрації був одноосібним власником зазначеного житла.

Після смерті батька, в порядку спадкування за заповітом, право власності на вказане житло перейшло до неї. У вказаному житлі відповідачі проживають без будь-яких на то правових підстав, за відсутності її згоди, щодо виселення заперечують.

Сторони не проживали однією сім`єю. Вона заперечує проти подальшого користування відповідачами належним їй житлом. Проживання відповідачів у належному їй житловому приміщенні порушує її законні права та інтереси(а. с. 1а - 4).

Позивачка у судове засідання на з`явилася. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити.

Представник відповідачів - ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, за викладених у запереченнях на позов підстав.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18.02.2019 р.вищезазначений позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без надання іншого жилого приміщення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі не є членами сім`ї нового власника житлового приміщення. У зв`язку з припиненням права власності попереднього власника, автоматично втрачається право користування відповідачами спірним житловим приміщенням (а. с. 148 - 151).

ОСОБА_2 , яка діє в особистих інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянтвказує на те, що суд проігнорував ті обставини, що вона та ОСОБА_1 є рідними сестрами, їх стосунки носили сімейний характер. Вона дійсно у 2005 р. придбала за особисті кошти кімнату в комунальній квартирі, але вона потребує ремонту, непридатна для проживання, у зв`язку з чим вона з сином мешкала разом з померлим батьком. Не відповідають дійсності, що позивачка пропонувала їй виселитися або укласти договір найму житлового приміщення.

Апелянт, її представник - ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримали викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просить скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Вказує, що вона та ОСОБА_2 є рідними сестрами по батьку. Вони ніколи не входили до кола членів однієї сім`ї. Право членів сім`ї власника будинку користуватися житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності в особи, членами сім`ї якої вони є. Із припиненням права власності у цієї особи втрачається право користування жилим приміщенням у членів сім`ї цієї особи.

ОСОБА_7 - представник позивачки у судовому засіданні підтримав викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чорноморська міська рада Одеської області, як орган опіки та піклування, у судове засідання представника не направила. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Надала заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Просить ухвалити рішення з врахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у як найскорішому вирішені спору, думку осіб, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів дійшов правильного вищевказаного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 41 Конституції України, ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 64,156 ЖК Української РСР) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини щодо встановлення батьківства, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 (а. с. 106). За померлим ОСОБА_5 на правах власності була зареєстрована квартира АДРЕСА_1 (а. с. 7). ОСОБА_5 за життя надав згоду на реєстрацію у належному йому житловому приміщенні дочки - ОСОБА_2 та внука - ОСОБА_3 (а. с. 9).

На підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Прутяновою Л.В. 26.04.2017 р., зареєстрованого у реєстрі за № 945, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 є його донька - ОСОБА_1 (а. с. 7).

22.10.2018 р. на підставі вищевказаного заповіту нотаріусом було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом за ОСОБА_1 (а. с. 7).

На підставі зазначеного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 22.10.2018 р. під реєстраційним номером - НОМЕР_2 за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Доказів наявності сімейних відносин між сторонами, надання позивачкою згоди на користування відповідачами спірною квартирою матеріли справи не містять.

На момент звернення до суду з даним позовом відповідачка - ОСОБА_2 на правах власності володіє квартирою АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 18.08.2005 р. НОМЕР_3 (а. с. 10).

ОСОБА_1 звернулась до Відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області з відповідними заявами щодо зняття з реєстрації місяця проживання відповідачів, на що було отримано відмову, яка була мотивована тим, що нею не надано необхідних документів, а саме - відповідного рішення суду (а. с. 11, 12).

Отже, з моменту набуття ОСОБА_1 права власності на вказану квартиру відповідачі проживають там без законних на те підстав, чим перешкоджають власникові у здійсненні права власності на житло.

Між сторонами виникли правовідносини щодо усунення новому власнику житлового приміщення перешкод у його користуванні.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів №№ 2.4.7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

За правилами, передбаченими ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині другій статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до частини другої статті 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею157 ЖК Української РСР передбачено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 ЖК Української РСР.

Виходячи з вищевказаних положень законодавства право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням виникає та існує лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів її сім`ї.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 645/8985/15-ц, який повинен враховувати суд при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Наявними у справі доказами беззаперечно встановлено, що відповідачі були зареєстровані у спірній квартирі та користувалися нею за згодою його колишнього власника - ОСОБА_5 як члени його сім`ї, право власності якого припинено у зв`язку зі смертю. Новим власником житлового приміщення стала - ОСОБА_1 , членами сім`ї якої відповідачі не були і не є. Тому правильним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідачі втратили право користування спірною квартирою та підлягають виселенню з неї без надання іншого житлового приміщення.

Доводи апелянта про те, що суд проігнорував родинні відносини сторін, їх стосунки носили сімейний характер колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності сімейних стосунків між позивачкою та відповідачами.

Доводи апелянта про те, що вона дійсно у 2005 р. придбала за особисті кошти кімнату в комунальній квартирі, але вона потребує ремонту, непридатна для проживання, не спростовують висновків суду про те, що новий власник майна має право вимагати усунення перешкод у користуванні належним йому майном.

Доводи апелянта про не відповідність дійсності, що позивачка пропонувала їй виселитися або укласти договір найму житлового приміщення колегія суддів відхиляє, оскільки наявність спору між сторонами підтверджується зверненням ОСОБА_1 з позовом до суду, що за час розгляду справи цей спір між сторонами не був вирішений.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 , яка діє в особистих інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 ,є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_2 , яка діє в особистих інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 ,а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в особистих інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 ,- залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 лютого 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 травня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе