Справа № 2-95/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі судового засідання Гальчинській А.О.,

за участю: представників позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Пащенка П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2009 року ОСОБА_5 як законний представник в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 . та Київської міської ради про визнання права власності та поділ домоволодіння.

Провадження у справі було відкрито ухвалою від 05.09.2009 р. (суддя Зіміна В.Б.).

Ухвалою від 22.10.2009 р. провадження у справі за вищевказаним позовом було зупинено на підставі ст.201 п.1 ЦПК України (2004 р.) в зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до залучення правонаступників.

В травні 2012 р., після досягнення повноліття, ОСОБА_6 уточнила позовні вимоги, подавши заяву про доповнення (уточнення) позовних вимог, в якій визначила відповідачем лише ОСОБА_4 , як спадкоємця ОСОБА_7 , та просила визначити порядок спільного володіння і користування землекористувачами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ; виділити позивачу у фактичне володіння і користування земельну ділянку площею 0,0444 га, яка має форму прямокутника 31-4-5-8-7-6-5-4-3 та розташована по АДРЕСА_1 , встановивши межі земельної ділянки по ломаній лінії відповідно до схеми поділу спільної земельної ділянки по лінії розподілу приміщень квартир першого поверху будинку; виділити позивачу та відповідачу у спільне користування земельну ділянку площею 0,016 га (позивачу - 3/5 від 0,016 га, відповідачу - 2/5 від 0,016 га), встановивши межі ділянки по ломаній лінії 4-5-11-11-12-13-13 відповідно до схеми поділу спільної земельної ділянки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 є власником 3/5 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.12.2002 року, інші 2/5 частин цього будинку належать відповідачу ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 0,09 га. Вказує, що відповідно до рішення Київської міської ради «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» від 14.07.2005 р. № 772/3347 земельна ділянка по АДРЕСА_1 була передана у спільну часткову власність ОСОБА_6 , площею 3/5 від 0,09 га та ОСОБА_7 , площею 2/5 від 0,09 га. Однак сторони у справі не узгодили ні площі, ні межі земельних ділянок, на якій розташовані будівлі та споруди, які належать сторонам на праві власності.

В червні 2012 р. відповідачкою були подані письмові заперечення, в яких сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що раніше житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_8 , яка була бабусею відповідачки та прабабусею позивачки. Вищевказаний будинок будувався бабусею з метою проживання в ньому її сім`ї. Зазначає, що у бабусі було два сина: ОСОБА_9 (батько відповідачки) та ОСОБА_10 ( дідусь позивачки). Вказує, що в подальшому, дружина ОСОБА_10 через суд відсудила 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , решту житлового будинку, а саме 4/5 частин, після смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 поділили порівну по 2/5 частин кожному. Таким чином, після смерті ОСОБА_8 приміщення були поділено наступним чином: мати ОСОБА_11 (1/5 частки) - приміщення 2-1 (6,3 кв.м.); ОСОБА_10 (2/5 частки) - приміщення 1-1 (5,8 кв.м.), приміщення 1-2 (5,3 кв.м.), приміщення 1-3 (5,7 кв.м.), приміщення 1-4 (10,0 кв.м.), приміщення 2-2 (9,6 кв.м.); ОСОБА_9 (2/5 частки) - приміщення 1-5 (15,0 кв.м.), приміщення 2-3 (13,9 кв.м.). Тобто, площа приміщень, які займали родичі позивачки володіючи часткою 3/5 житлового будинку, складала 42,7 кв.м., а тому площа приміщень, яку займав батько відповідачки володіючи часткою 2/5 житлового будинку, складала 28,9 кв.м. Відхилення фактично займаної площі від ідеальних часток становило на той період 0,26 кв.м. у бік ОСОБА_9 . У зв`язку з чим, відповідачем жодним чином не порушено право користування належною позивачці часткою житлового будинку у розмірі 3/5, а навпаки, позивачка займає зайву площу у розмірі 0,22 кв.м., якої не вистачає відповідачці до ідеальної частки у 2/5 від житлового будинку.

Ухвалою від 18.06.2012 р. за клопотанням представника позивача по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз із зупиненням провадження у справі.

Ухвалою від 26.07.2013 р. провадження у справі було поновлено.

Ухвалою від 30.10.2013 р. позовна заява в частині вимог до Київської міської ради залишена без розгляду на підставі ст.207 ч.1 п.5 ЦПК України (2004 р.).

Ухвалою від 04.03.2014 р. за клопотанням представників позивача по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз із зупиненням провадження у справі.

Ухвалою від 17.12.2014 р. провадження у справі було поновлено.

Ухвалою від 17.03.2015 р. справа направлена до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення призначеної ухвалою від 04.03.2014 р. судової будівельно-технічної експертизи із зупиненням провадження у справі.

Ухвалою від 01.11.2017 р. провадження у справі було поновлено.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 30.08.2018 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження.

В листопаді 2019 р. представником відповідачки був поданий відзив на позовному заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що експертом було зазначено про можливий варіант розподілу домоволодіння між співвласниками в разі введення в експлуатацію самочинно збудованих приміщень. За наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об`єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно до закону, а тому щоб розділити домоволодіння між співвласниками, необхідно ввести в експлуатацію самочинно збудовані приміщення, які розташовані по АДРЕСА_1 . Зазначає, що відповідач та представник відповідача неодноразово зверталися з листами та запитами до позивачки з проханням надати згоду на введення самочинного будівництва в експлуатацію. Однак жодної відповіді від позивача на адресу відповідача не надходило.

У судовому засіданні представники позивачки підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, в частині виділення в натурі частини будинку та усунення перешкод в користуванні будинком відмовились та ця відмова прийнята судом. Надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Просили визначити користування земельною ділянкою за варіантом № 1 висновку експертизи від 23.07.2013 р.

У судовому засіданні представник відповідачки проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав, наведених у запереченнях.

Суд, встановивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 04.12.2019 р. прийнята відмова позивача ОСОБА_6. від позовних вимог до ОСОБА_4 про розподіл будинку та усунення перешкод в користуванні будинком із закриттям провадження у справі в цій частині.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 грудня 2002 року, виданого державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Марущак С.В., позивачу по справі ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності належить 3/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла відповідачка ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, серія НОМЕР_1 від 06.08.2009 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 січня 2012 року, виданого державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С., відповідачці по справі ОСОБА_4 , як спадкоємиці померлої ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності належить 2/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Подільського районного суду м.Києва від 19.09.1974 р. у справі № 2-1790/74 за позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_8 , третя особа: ОСОБА_10 визнано за позивачем право власності на 1/5 частину будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 03.06.1983 р. у справі № 2-1229/83 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10 був проведений розподіл вищевказаного будинку АДРЕСА_1 .

Між сторонами виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, що належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Для встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою, закріпленою за домоволодінням, судом призначено судова будівельно-технічна експертиза.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №7250/12/3269/13-43 від 23.07.2013 року, здійсненого Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на підставі ухвали суду від 18.06.2012 р., поділ житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих по АДРЕСА_1 на дві окремі ізольовані квартири відповідно до часток 3/5 і 2/5 з урахуванням порядку користування, що склався між співвласниками та з врахуванням перенесення перегородки, яка розділяє приміщення (4-2) та (2-1) мансарди у відповідності до вимог нормативних документів, вбачається можливим при умові відступу від ідеальних часток співвласників. Можливі варіанти поділу житлового будинку та господарських будівель і споруд, що входять до складу об`єкта дослідження, із зазначенням: розміру частки по площі та по вартості, що становлять приміщення кожної новоутвореної квартири та належних до них господарських будівель до домоволодіння в цілому; розміру компенсації у зв`язку відхилення від ідеальних часток; переліку необхідних будівельних робіт в будинку для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які пропонується виділити кожному зі співвласників, викладено у дослідницькій частині: в таблиці № 2(Варіант1); в таблиці № 3 (Варіант 2); в таблиці № 4 (Варіант 3) і зображено на схемах в додатках № 1, № 2 та № 3.

В ході судового розгляду, ухвалою суду від 17 березня 2015 року та за клопотанням представника відповідача, було призначено судову будівельно-технічну експертизу, яке мотивоване тим, що при проведені експертизи, призначеної за ухвалою від 18.06.2012 року, не були враховані важливі обставини.

Згідно висновку проведення судової будівельно-технічної експертизи №14/16-43/20748/16-43 від 22.08.2017 року, здійсненого Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, зазначено, що розробити варіанти порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників ( ОСОБА_6 - 3/5, ОСОБА_4 - 2/5), не вбачається можливим, оскільки на час проведення обстеження фізичний знос конструктивних елементів та інженерного обладнання частини житлового будинку (квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 становить, відповідно 66% та 72%, тому технічний стан частини житлового будинку літ «А» (квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ), в якій розташовані коридор 1-1 пл. 7,0 кв.м., 1-2 допоміжне пл. 4,4 кв.м., 1-3 житлова пл.. 10,7 кв.м., житлова 2-1 пл. 10,3 кв.м. та прибудови «а» (коридор І, пл. 5,8 кв.м.), що знаходяться в користуванні ОСОБА_6 , знаходяться в ветхому технічному стані. Прибудова «а1», в якій розміщувалась кухня І площею 6,3 кв.м., демонтована. Стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих -дуже ветхий. Обмежене виконання елементів частини будинку своїх функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1-4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Як слідує зі ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Відповідно до ст.ст. 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Використовувати варіант розподілу земельної ділянки, наведений у судовій будівельно-технічній експертизі №7250/12/3269/13-43 від 23.07.2013 року, саме на підставі якої і просить задовольнити свій позов сторона позивача, є неможливим, оскільки дана експертиза була проведена без врахування порядку користування землею і будинком, що склався і визначений в судових рішеннях. В зв`язку з чим і призначались наступні експертизи.

Крім того, в судовому в судовому засіданні достеменно встановлено, що на спірній земельній ділянці знаходяться самочинно збудовані приміщення.

06.05.2018 р. ОСОБА_4 на адресу позивача було надіслано лист, в якому відповідачка просила підтвердити позивача свою згоду на введення нею вказаного будинку в експлуатацію з метою можливості належного його поділу між сторонами чи встановлення можливого іншого порядку користування. Однак жодної відповіді від позивача на адресу відповідача не надходило.

Таким чином, оскільки відсутній варіант розподілу земельної ділянки між сторонами у справі, вимоги позивача щодо визначення порядку спільного володіння і користування земельною ділянкою, виділення позивачу у фактичне володіння і користування земельної ділянки за варіантом, який просить позивач, та виділення позивачу у спільне користування земельну ділянку не підлягають задоволенню.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на проведення експертизи.

На підставі викладеного, ст.ст.15,183, 317, 319, 321, 356, 358, 360, 364, 367, ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_6 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ); РНОКПП НОМЕР_3 ) про визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова