Справа № 314/224/19
Провадження № 2/314/461/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ 20 лютого 2019 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Кофанов А.В.,

при секретарі Лазечна Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлої матері ОСОБА_3 право власності на дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані на території Павлівської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області, та Підгірненської сільської Ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 03.04.2014 року померла його матір ОСОБА_3 Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшли зазначені земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Позивач претендує на отримання земельних ділянок у власність як спадкоємець першої черги за законом.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_4 підтримав позов, пояснив, що позивач та відповідачка при нотаріальному оформленні спадщини досягли згоду щодо її розподілу, згідно якої позивач мав отримати у власність земельні ділянки, а відповідачка житловий будинок; проте відповідачка від належного оформлення цієї угоди ухилилася.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала частково, підтвердивши про наявність угоди з позивачем щодо розподілу спадщини, проте наголосила, що у ній йшла мова лише про земельну ділянку, розташовану на території Підгірненської сільської Ради Новомиколаївського району Запорізької області; щодо іншої земельної ділянки, то вона ніколи матері не належала, а належить іншій особі.

Так, відповідачка ОСОБА_2, даючи пояснення суду, визнала факт укладення з позивачем ОСОБА_1 угоди, згідно якої останній в порядку спадкування після померлої матері ОСОБА_3 набуває право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Підгірненської сільської Ради Новомиколаївського району Запорізької області. Ці обставини визнані відповідачем, і згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, є такими, що не підлягають доказуванню.

Суд вважає, що визнання відповідачкою ОСОБА_2 позову в цій частині не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом.

При цьому суд виходить з того, що:

відповідно до ст.1261 ЦК України, діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом;

згідно ст.1267 ЦК України, передбачена можливість розділу спадщини між спадкоємцями за законом за їх обопільною згодою;

відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв'язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться.

ОСОБА_2 з цим відносно іншої частини вимог, які стосуються земельної ділянки на території Павлівської сільської Ради Вільнянськго району Запорізької області, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження підстав заявленого позову, а фактичні обставини щодо цього, наведені у позовній заяві, відповідачка не визнала.

Згідно чч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до чч.5-7 цієї ж статті, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, підстав для задоволення позову в частині вимог, що стосуються земельної ділянки на території Павлівської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5, 13, 206, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

ОСОБА_5 ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після померлої ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :09:012:0003, площею 4,0157 га, розташовану на території Підгірненської сільської Ради Новомиколаївського району Запорізької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя А.В. Кофанов

20.02.2019 року

Суддя Андрій Валентинович Кофанов

20.02.2019