РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року

м. Рівне

Справа № 565/448/18

Провадження № 22-ц/4815/534/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Гордійчук С.О.,

суддів: . Бондаренко Н.В, Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач : ОСОБА_2

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кузнецовського міського суду від 11 січня 2019 року, постановленого в складі судді Ковтуновича М.І., повний текст виготовлено 21 січня 2019 року, у справі № 565/448/18,

в с т а н о в и в :

06 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позов обґрунтовувала тим, що під час шлюбу із відповідачем вони придбали квартиру, речі домашнього вжитку, побутову техніку та транспортний засіб марки « Опель-Віваро» 2009 року випуску. Кошти на придбання всього майна були використані із сімейного бюджету, а тому вважає, що майно підлягає поділу в рівних частках. Так як, спірний транспортний засіб, є неподільною річчю, вона бажає одержати від відповідача як іншого співвласника грошову компенсацію вартості, належної їй частки в спільному майні.

Просила суд про задоволення позову.

Рішенням Кузнецовського міського суду від 11 січня 2019 року позов задоволено.

Визначено ідеальні частки сторін у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , за кожним.

Поділено майно належне на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та виділено у власність ОСОБА_1 рухоме майно - побутову техніку, меблі на загальну суму 15700 грн.

Виділено у власність ОСОБА_2 майна побутову техніку, меблі на загальну суму 15700 грн та автомобіль марки «Опель Віваро» 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 вартістю 226030 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 113 015 грн ( сто тринадцять тисяч п`ятнадцять) компенсації вартості 1/2 частки у праві власності на автомобіль марки «Опель Віваро» 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , та 5158 (п`ять тисяч сто п`ятдесят вісім) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що спірне майно набуто сторонами у період шлюбу та є спільним сумісним майном подружжя, тому кожен з них має право на половину вказаного майна.

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині поділу автомобіля через неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору.

Вказує, що суд безпідставно дійшов висновку, що автомобіль є спільним майном подружжя, оскільки на день звернення позивача до суду вказаний автомобіль йому не належав і був зареєстрований за ОСОБА_3 Крім того, вказаний автомобіль під час шлюбу був переданий новому власнику в рахунок погашення боргу. Судом не враховано, що він не надав згоду на стягнення з нього грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля, а також те що у нього відсутні грошові кошти для сплати такої компенсації.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в частині поділу автомобіля та стягнення грошової компенсації.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не надходив.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Рішення в частині поділу квартири, побутової техніка та меблів не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Убачається, що 17 січня 2007 року сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.03.2017 року. Рішення суду набрало законної сили.

Під час перебування у шлюбі 15 січня 2015 року сторони придбали транспортний засіб марки «Опель Віваро», 2009 року випуску, який було зареєстровано за відповідачем (а.с.7).

31 січня 2018 року автомобіль марки «Опель Віваро», 2009 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , перереєстровано за договором купівлі-продажу відповідача - ОСОБА_3 (а.с.77), тобто після розірвання шлюбу.

16 жовтня 2018 року право власності на вказаний автомобіль знову зареєстровано за ОСОБА_2 , що в судовому засіданні сторонами визнано.

Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи №73 від 12 листопада 2018 року середня ринкова вартість автомобіля марки «Опель Віваро», 2009 року випуску року випуску станом на 31 січня 2018 року становить 226030,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб.

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

У пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Із матеріалів справи вбачається, що під час перебування у шлюбі 15 січня 2015 року, сторони придбали транспортний засіб марки «Опель Віваро», 2009 року випуску, який було зареєстровано за відповідачем.

Після розірвання шлюбу автомобіль був відчужений відповідачем за договором купівлі-продажу без згоди позивача, не в інтересах сім`ї, та не на її потреби. Інших доказів відповідач не надав.

Також судом установлено, що автомобіль придбаний та використовувався в інтересах сім`ї, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між подружжям в рівних частках. Презумпцію спільності права власності подружжя на спірне майно відповідачем не спростовано.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції, що спірний автомобіль є власністю подружжя, а тому з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1/2 частина його вартості є правильним.

Доводи апеляційної скарги проте, що спірний автомобіль не являється спільним майном подружжя не заслуговують на увагу, оскільки докази які б спростували презумпцію спільності майна та доводили б існування обставин, передбачених ст. 57 СК України, відсутні.

Не заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги проте, що в рахунок отриманих у позику коштів автомобіль був переданий ОСОБА_3 , оскільки із матеріалів справи вбачається, що вказаний автомобіль був перереєстрований на підставі укладеного договору купівлі-продажу.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду від 11 січня 2019 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 08 травня 2019 року

Головуючий :

Судді :