Справа № 130/591/19
Провадження № 22-ц/801/1083/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 рокуСправа № 130/591/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т. Б., Шемети Т. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області про повернення позовної заяви, постановлену в цій справі 02 квітня 2019 року в м. Жмеринці суддею цього суду Заярним А. М.,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, до якого було додано клопотання про звільнення від сплати судового збору, та яке ухвалою судді першої інстанції 25 березня 2019 року повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 березня 2019 року вказану позовну заяву залишено без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог ст. 175 ЦПК України та за її подання не сплачено судовий збір у встановлених порядку і розмірі. Зокрема, позивачем не викладено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги; не зазначено і не додано доказів, що підтверджують вказані обставини; позовні вимоги не конкретизовано не зазначено в чому саме полягає порушення його прав відповідачем; неможливо встановити спосіб захисту, обраний позивачем, чим він передбачений; відсутній обґрунтований розрахунок суми, яку позивач просить стягнути.

На виконання вимог цієї ухвали ОСОБА_1 01 квітня 2019 року подано позовну заяву в новій редакції, у якій зазначено, що порушення його прав та свобод полягає в порушенні ст. ст. 21, 22, 23, 28, 29, 30, 32 Конституції України; докази по цій справі знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 130/2146/16 к; 1-кп/130/38/17, а визнаючи суму моральної шкоди позивач керувався своїм 70 річним віком. Водночас, в позовній заяві в новій редакції ОСОБА_1 змінив позовні вимоги і просив звільнити його від сплати судового збору та витребувати докази.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення його від сплати судового збору, а позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 , посилаючись на не повне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу про повернення позовної заяви розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Тобто, підставою для залишення без руху позовної заяви на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі є виключно недотримання позивачем вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначено у ст. 175 ЦПК України, а положеннями ст. 177 ЦПК України передбачено перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Згідно з положеннями ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч. 1 цієї статті); позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (ч. 3 цієї статті).

Положеннями ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (ч. 4 цієї статті).

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір». Відповідно до частини першої статті 3 цього Закону судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення передбаченого цим Законом. За своїм змістом вказаний перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Статтею 3 цього Закону визначено об`єкти справляння судового збору та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Відповідно до ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони у справі, може звільнити її від оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись 20 березня 2019 року з позовною заявою ОСОБА_1 зазначив, що 26 лютого 2016 року відповідач ОСОБА_2 , звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення позивачем кримінального правопорушення, а саме, нанесення останньому тілесних ушкоджень, за результатами розгляду якої ухвалено обвинувальний вирок, проте показання відповідача під час розгляду кримінальної справи були неправдиві, отже ОСОБА_2 повинен відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200000 грн (а. с. 4). Водночас, позивач не долучив до позовної заяви жодних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У позовній заяві в новій редакції, поданій до суду 01 квітня 2019 року, ОСОБА_1 зазначив, що докази по суті заявлених позовних вимог знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 130/2146/16 к; 1-кп/130/38/17 та просив суд звільнити його від сплати судового збору; витребувати докази; визнати, що відповідно до талона про зняття з реєстрації відповідач не зареєстрований по цій адресі та знятий з реєстрації; визнати, що позивач не надавав дозволу відповідачу заходити в будинок місця його проживання; визнати, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку; визнати, що свідки вказали на відсутність тілесних ушкоджень на обличчі відповідача; визнати, що в описовій частині висновку судмедексперта зазначено відсутність тілесних ушкоджень у відповідача; визнати, що в карті швидкої допомоги зазначено про відсутність тілесних ушкоджень у відповідача; визнати, що згідно відповіді з швидкої допомоги, термін «Гіпермія» не відноситься до тілесних ушкоджень у відповідача, а є симптоматичним захворюванням; визнати, що на підставі заяви відповідача позивач отримав вирок; визнати, що відповідач доводить обставини порушення його прав виключно вироком від 04 жовтня 2017 року, тому що посадовими особами держави, які приймали участь у цьому «Спектаклі» було лінь читати ці докази; визнати, що відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України докази, які знаходяться в кримінальному провадженні є допустимим, достатніми, достовірними; стягнути з відповідача на його користь 20 0000 грн. моральної шкоди (а. с. 7-8). Водночас, до позовної заяви у новій редакції ОСОБА_1 не додано жодних документів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що звертаючись до суду першої інстанції з позовом про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 не дотримано вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема, щодо викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, надання доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, надання доказів сплати судового збору або доказів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Доводи позивача про наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору відхиляються апеляційним судом, оскільки до суду першої інстанції не було надано жодних належних доказів на підтвердження того, що він дійсно позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання позовної заяви у встановленому законом розмірі, зокрема доказів про доходи чи їх відсутність у 2018 - 2019 році. Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З урахуванням наведених норм права та встановлених у справі обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви заявнику відповідно до положень ст. 185 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом не дотримався вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України та не виконав вимоги ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 березня 2019 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказане рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 квітня 2019 рок без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

Т. М. Шемета

Текст постанови виготовлено 23 травня 2019 року.