ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року

м. Харків

Справа № 638/14138/16-ц

Провадження № 22-ц/818/3435/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря Дмитренко А.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року в складі судді Аркатової К.В,

встановив:

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої залиттям квартири у розмірі 173751 грн 40 коп. та моральної шкоди у розмірі 25000 грн.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . 02.07.2016 року в період часу з 18 год. 30 хв. до 19 год. відбулося залиття зазначеної квартири. 04.07.2016 року комісією у складі представників ОСМД «Павлово Поле» складений акт обстеження квартир та виявлення причин та наслідків залиття, який підписаний членами комісії та власницею квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_2 Зазначеним актом встановлено, що наслідками залиття є пошкодження паркетної дошки в трьох кімнатах загальною площею 60 кв.м., пошкодження плінтусів по периметру всієї квартири, відшарування фарби в пральні, пошкодження панелі, що закриває каналізаційні труби, пошкодження меблевих поличок, підстава залиття - відрив кришки фільтру грубої очистки води в квартирі АДРЕСА_2 . Внаслідок залиття позивачу завдана матеріальна шкода, оскільки під час ремонту у 2013-2014 р.р. в квартирі укладений паркет виробництва Фінлядії фірми Upofloor вартістю 610 грн кв.м. та на час звернення до суду вартістю зазначеного паркету (61,6 кв.м.) становить 96958 грн 40 коп., вартість робіт з демонтажу та настеленню нового паркету, ремонту пральні, заміни плінтусів та поличок становить 76793 грн. Моральна шкода виразилась у том, що позивач тривалий час не може мешкати в квартирі, через плісняву внаслідок залиття та неприємний запах. ОСОБА_1 змушена відриватись від своїх повсякденних занять для ліквідації наслідків залиття, звертатись до родичів та знайомих з проханням позики грошових сум для ремонту.

Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належним чином, представник позивача надала суду заяву з прохання про розгляд справи за їх відсутності та задоволення позовних вимог, відповідач причин неявки не повідомила. Представник відповідача надав суду клопотання про перенесення слухання справи, через зайнятість в іншому судовому засіданні.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 173751 грн. 40 коп., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., судові витрати у розмірі 4952 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1737 (одна тисяча сімсот тридцять сім) грню 51 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення ґрунтуючись на акті обстеження квартири АДРЕСА_3 , при складанні якого відповідач присутня не була та з цим актом була ознайомлена майже через два тижні після його складання, про що зробила відмітку у цьому акті.

Апелянт звертає увагу на те, що в акті зазначено, що залиття відбулося внаслідок відриву кришки фільтру грубої очистки води, проте ніхто з члені комісії в квартирі відповідача не був. Визначення причини поломки потребує наявність спеціальних знань, якими члени комісії не володіють, а отже яким чином комісія здогадалася про поломку в квартирі відповідача невідомо.

Також зазначає, що в матеріали справи відсутні належні докази того, що в квартирі позивачки відбулося залиття та відсутні докази того, що залиття квартири позивачки відбулося з вини відповідача. Акт, який було складено через два дні після залиття, складений за відсутністю вдповідача не є належним та допустимим доказом.

Крім того зазначає, що натурний огляд квартири ОСОБА_1 проводився експертом в присутності позивачки та за відсутністю відповідача, і без повідомлення її про проведення натурного огляду експертом.

Вважає, що не повідомивши відповідача про вихід експерта на місце, прийнявши висновок експерта в такому вигляді до уваги, суд першої інстанції грубо порушив права відповідача як учасника справи.

Також зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження завданої моральної шкоди.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідачки, яка має відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири.

Проте колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Так відповідно до ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Обов`язок доказування щодо відсутності вини залиття квартири покладається на відповідача.

Судовим встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 03.08.2012 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав власником квартири АДРЕСА_2 , 77 є ОСОБА_2 ..

Відповідно до акту обстеження квартир та виявлення причин та наслідків залиття від 04.07.2016 року складеного представниками ОСМД «Павлове поле», підписаного позивачем та відповідачем, підставою залиття виявився відрив кришки фільтру грубої очистки води в квартирі АДРЕСА_2 , наслідками залиття є пошкодження паркетної дошки в трьох кімнатах загальною площею 60 кв.м., пошкодження плінтусів по периметру всієї квартири, відшарування фарби в пральні, пошкодження панелі, що закриває каналізаційні труби, пошкодження меблевих поличок. (а.с.7).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №6446 розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 станом на 29.06.2017 року становить 175626 грн..

Відповідачем ОСОБА_2 не надано жодного доказу на спростування встановлених під час обстеження обставин та доказів відсутності її вини у залитті квартири позивача.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Що стосується стягнення моральної шкоди судова колегія зазначає наступне.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України.

Як зазначено в статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пункту 1 частини 2 цієї статті моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 2 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пунктів 3, 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції України слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивачка мотивувала спричинену їй моральну шкоду тим, що вона зазнала душевних страждань, оскільки отримала негативні емоції та переживала з приводу пошкодження майна, порушення звичного способу життя, оскільки була позбавлена можливості нормально користуватись майном та вимушена була докладати додаткових зусиль для його нормалізації.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди завданої відповідачем позивачу залиттям, проте, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з 10000 гривень до 5000 гривень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року - зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2019 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, зменшити розмір стягнення з 10000 грн. до 5000 грн..

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 вересня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко