Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/2864/18
Провадження № 2/644/516/19
23.04.2019
Справа № 644/2864/18
Провадження № 2/644/516/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Матвієвської Г.В., за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 України в особі Генеральної прокуратури України прокурора Чалого М.Г., представника відповідача ОСОБА_4 України в особі Військової прокуратури обєднаних сил прокурора Чалого М.Г., представника третьої особи : Військової прокуратури Харківського гарнізону прокурора Чехунова М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 України в особах : Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України та Військової прокуратури обєднаних сил, третя особа: Військова прокуратура Харківського гарнізону про відшкодування моральної шкоди, спричиненої за час перебування під слідством, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 Україна в особі: Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України, Військової прокуратури об'єднаних сил, третя особа: Військова прокуратура Харківського гарнізону, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої за час перебування під слідством.

Позовна заява мотивована тим, що 25.04.2016 р. ОСОБА_2 був затриманий прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_5 та йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.04.2016 р. щодо нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів 17-10 години 26.06.2016 р. з можливістю внесення застави у розмірі 413 400 гривень. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.05.2016 р. ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.04.2016 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього в частині визначення розміру застави скасована та визначено застава в розмірі 110 240 гривень. В решті ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.04.2016 р. залишена буз змін. 13.05.2016 р. на рахунок Апеляційного суду Харківської області внесена застава та 18.05.2016 р. підозрюваний ОСОБА_2 був звільнений з під варти. Відповідно довідки Харківської установи виконання покарань управління ДПтС України в Харківській області №27, серії ХАР № 06387, позивач утримувався у вказаній установі під вартою з 28.04.2016 року по 18.05.2016 року, тобто 20днів. Постановою прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 від 16.12.2017 року кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 332 КК України, закрите на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто у звязку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи і вичерпанням можливості їх отримати. Таким чином, зазначає позивач, встановленим є факт його незаконного перебування під слідством з 25.04.2016 р. по 16.12.2017 р., тобто 20 місяців. Позивач вказує, що незаконними діями військової прокуратури Харківського гарнізону, яка протягом 20 місяців проводила досудове розслідування відносно нього, яке було закрито 20.12.2017 року на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України йому було завдано моральні втрати, що призвели до порушення його нормативних життєвих звязків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Просить стягнути на його користь з ОСОБА_4 Україна в особі Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України, Військової прокуратури обєднаних сил, відшкодування моральної шкоди в розмірі 74460 гривень, завданої йому під час його перебування під слідством з 25.04.2016 р. по 16.12.2017 р.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Додатково пояснив, що під час перебування під слідством протягом 20 місяців позивач зазнав моральних страждань, заподіяних йому внаслідок психічного впливу, що виразилось у його затриманні, незаконному повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, якого він не вчиняв, проведенні обшуку, позбавленні його волі під час перебування під вартою.

Також позивачем подано відповідь на пояснення третьої особи Військової прокуратури Харківського гарнізону (а.с.51-56), в якій вважав заперечення третьої особи необґрунтованими і такими, що суперечать вимогам закону. Зазначив, що завдана йому моральна шкода має відшкодовуватися відповідно до вимог чинного законодавства у звязку із закриттям кримінального провадження відносно нього у звязку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати. Оскільки рішення та дії військової прокуратури Харківського гарнізону в ході кримінального провадження не призвели до засудження позивача, кримінальне провадження закрито з реабілітуючих підстав, це свідчить про незаконність дій під час слідства та дає право на відшкодування моральної шкоди. Внаслідок незаконного перебування під слідством протягом 20 місяців позивач зазнав моральних страждань, заподіяних внаслідок психічного впливу, знаходження протягом цього часу в стані постійного страху, що призвело до суттєвого погіршення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, що виражаються в порушення нормального способу життя.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, про дату і час проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав.

В судовому засіданні представник Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представником Військової прокуратури обєднаних сил подано відзив на позовну заяву (а.с.35-36), в якому зазначив, що позивачем не надано доказів вчинення органом досудового розслідування незаконних дій чи бездіяльності або прийняття незаконних рішень, в судовому порядку факти протиправності дій чи бездіяльності працівників військової прокуратури під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 не встановлено, рішення судів не ухвалювались. Крім того, позивач приступив до виконання посадових обовязків відповідно до наказу начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 11.08.2016 року №286-ос, а відтак не зазнав суттєвих змін у його життєвих і службових стосунках.

В судовому засіданні представник Військової прокуратури обєднаних сил ОСОБА_7 проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, вважав недоведеним і необґрунтованим визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди. Додатково пояснив, що дії посадових осіб прокуратури під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно позивача відповідали нормам КПК України, прокурором було виконано обовязок щодо збору доказів, які, як обвинувачують, так і виправдовують особу, внаслідок чого було закрито кримінальне провадження відносно позивача з підстав невстановлення доказів на підтвердження вини останнього.

Представником третьої особи Військової прокуратури Харківського гарнізону подано пояснення на позовну заяву, в яких проти позову заперечував, просив залишити без задоволення, з підстав того, що позивачем не надано доказів вчинення органом досудового розслідування незаконних дій чи бездіяльності або прийняття незаконних рішень, в судовому порядку факти протиправності дій чи бездіяльності працівників військової прокуратури під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 не встановлено, рішення судів не ухвалювались. Крім того, позивач приступив до виконання посадових обовязків відповідно до наказу начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 11.08.2016 року №286-ос, а відтак не зазнав суттєвих змін у його життєвих і службових стосунках.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_8 проти позову заперечував просив відмовити у його задоволенні, з підстав, викладених у письмових поясненнях на позовну заяву. Додатково пояснив, що незаконні дії посадових осіб прокуратури під час досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 відсутні. При розрахунку розміру моральної шкоди, яка може бути відшкодована позивачеві, має братися не весь час досудового розслідування, а лише час наявності порушень.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представників Генеральної прокуратури України, Військової прокуратури обєднаних сил, Військової прокуратури Харківського гарнізону, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 25.04.2016 року прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_5 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000001 від 05.01.2015 року, ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. (а.с.6).

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 28.04.2016 року за результатами розгляду клопотання прокурора по матеріалам досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000001 від 05.01.2015 року, відносно ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання пі вартою в СІЗО УДПтС України в Харківській області №27 на шістдесят днів до 17.10 год. 26.06.2016 року. Визначено суму застави у розмірі 300 мінімальних зарплат, що відповідає 413 400 гривень (а.с.6).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.05.2016 р. ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.04.2016 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього в частині визначення розміру застави скасована та визначено застава в розмірі 110 240 гривень. В решті ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.04.2016 р. залишена буз змін. (а.с.7-9).

13.05.2016 р. на рахунок Апеляційного суду Харківської області внесена застава (а.с. 12).

Відповідно довідки Харківської установи виконання покарань управління ДПтС України в Харківській області №27, серії ХАР № 06387, позивач утримувався у вказаній установі під вартою з 28.04.2016 року по 18.05.2016 року, тобто 20днів (а.с. 13).

Постановою прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_6 від 16.12.2017 року кримінальне провадження № №0000082 від 20.06.2016 року за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України, закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у звязку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати (а.с.14-15).

Згідно довідки Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23.10.2018 року №460 виплати по грошовому забезпеченню ОСОБА_2 з 01.03.2016 року по 31.12.2017 року проводились в повному обсязі (а.с.96).

Відповідно до витягу з наказу начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 29.04.2016 року №147-ос, виданого на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, ОСОБА_2 з 28.04.2016 року зараховано в розпорядження начальника загону, звільнивши з посади інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Харків» ІІ категорії (тип А) (а.с.92).

У відповідності до витягу з наказу начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 11.08.2016 року №286-ос ОСОБА_2 з 11.08.2016 року призначено старшим техніком начальником 4 групи звязку відділення мобільних групи звязку відділу звязку штабу прикордонної комендатури швидкого реагування, ВОС 600878 Р-308, девятий тарифний розряд, посадовий оклад 760 гривень, із встановленням надбавки за виконання особливо важливих завдань, за особливі умови служби, повязані з підвищеним ризиком для життя та премію в розмірах, визначених в наказах Адміністрації Державної прикордонної служби України у 2016 році (а.с. 93).

У відповідності до витягу з наказу начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25.10.2016 року №386-ос ОСОБА_2 з 25.10.2016 року призначено інспектором прикордонної служби 1 категорії начальником 1 групи інспекторів прикордонної служби 2 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, ВОС 110946 Р-308, девятий тарифний розряд, посадовий оклад 760 гривень, звільнивши з посади старшого техніка - начальника 4 групи звязку відділення мобільних групи звязку відділу звязку штабу прикордонної комендатури швидкого реагування, ВОС 600878 Р-308, девятий тарифний розряд, посадовий оклад 760 гривень, із встановленням надбавки за виконання особливо важливих завдань, за особливі умови служби, повязані з підвищеним ризиком для життя та премію в розмірах, визначених в наказах Адміністрації Державної прикордонної служби України у 2016 році (а.с. 94).

Згідно витягу з наказу начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25.01.2018 року №34-ос ОСОБА_2 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення та направлено ОСОБА_2 на військовий облік до Орджонікідзевського РВК м. Харків (а.с. 95).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено статтею 56 Конституції України.

Відповідно до частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"(далі - Закон) відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував під слідством з 25.04.2016 року (пред'явлення йому підозри) до 16.12.2017 року (винесення постанови про закриття кримінального провадження), тобто 20 місяців.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках, встановлених в ст.1 Закону, а саме: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною третьою статті 13 Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Аналогічне правило щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди передбачено й у пункті 17 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року №6/5/3/41, та міститься у пункті 14 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(далі - Постанова).

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивач 20 місяців перебував під слідством, з них 20 днів був позбавлений волі, не мав можливості виїхати за межі України, був позбавлений права розпорядження своїм майном грошовими коштами, які були вилучені під час обшуку, що спричинило йому моральні страждання, руйнувало його душевний спокій, завдавало моральних переживань, змушувало нервувати, створювало дискомфорт, порушувало звичайний для нього уклад життя, призводило до порушення нормальних життєвих та службових зв'язків.

З цих підстав та, враховуючи норми чинного законодавства щодо права позивача на відшкодування моральної шкоди у разі закриття кримінального провадження у звязку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, суд не приймає до уваги заперечення представників Військової прокуратури об'єднаних сил, Військової прокуратури Харківського гарнізону щодо відсутності доказів допущення порушень та незаконності дій органу досудового розслідування, прокуратури та спричинення моральної шкоди позивачеві, необхідності визначення розміру відшкодування лише за час перебування під вартою останнього та в інший час, коли безпосередньо застосовувалися заходи примусу.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що позивачем предявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди у мінімальному розмірі 74460 грн. (із розрахунку 20 місяців х 3723 грн. - мінімальна заробітна плата, встановлена Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»), яка підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною першою статті 1176 ЦК України встановлено, що шкода у цих випадках відшкодовується державою.

Згідно зі статтею 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

ОСОБА_4 у таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення про ОСОБА_4 казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (із змінами), ОСОБА_4 казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

У звязку із чим на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягають стягненню з Державного бюджету України 74460 грн. шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунка Державного бюджету України.

Судом не приймаються до уваги викладені у відзиві на позовну заяву заперечення Генеральної прокуратури України щодо відмови у позові до останньої у звязку із тим, що Генеральною прокуратурою України не здійснювалися будь-які процесуальні дії у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2, а шкода в даному випадку відшкодовується незалежно від вини органу досудового розслідування, з огляду на наступне. В даному випадку кошти підлягають стягненню не з Генеральної прокуратури України або органу досудового розслідування, а з Державного бюджету України з єдиного казначейського рахунка, позивачем предявлено позов до ОСОБА_4 Україна та визначено осіб, які мають представляти державу, серед яких, крім Державної казначейської служби України, з рахунку якого має бути списано кошти, визначено й Генеральну прокуратуру України, до структури якої входить Військова прокуратура об'єднаних сил, підрозділом якої в свою чергу є Військова прокуратура Харківського гарнізону, якою проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно позивача, тому ці органи разом із Державною казначейською службою України можуть представляти державу в даній справі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 ЦПК України).

За правилами частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до частин першої, п'ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 74460 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, стягнувши з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_2, моральну шкоду в розмірі 74460 грн..

Керуючись вказаними нормами матеріального права та ст. ст. 12, 13, 77-81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 України в особах : Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України та Військової прокуратури обєднаних сил, третя особа: Військова прокуратура Харківського гарнізону про відшкодування моральної шкоди, спричиненої за час перебування під слідством, - задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_2, проживаючого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1 А, кВ.140, ІНН : НОМЕР_1 моральну шкоду в розмірі 74460 (сімдесят чотири тисячі чотириста шістдесят) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 02 травня 2019 року.

Суддя: Г.В. Матвієвська