Справа № 368/517/19
Рішення 2-о/368/20/19

Іменем України

"30" квітня 2019 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Кагарлицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Єнакієво Донецької області, зареєстрованої по АДРЕСА_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьк, відповідно до вимог ч. 317 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення шляхом його невідкладного направлення до Кагарлицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1, є рідною дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обгрунтувала заяву слідуючими обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Донецьк померла моя мати ОСОБА_2.

Мама народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єнакієво Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 виданим 08 липня 1971 року ( копія додається) на підставі актового запису про народження № 529 від 08 липня 1971 року, була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1, що підтверджується записами в її паспорті громадянина України, копія якого додається.

На підтвердження факту смерті матері за місцем її проживання Єнакієвським міським відділом запису актів цивільного стану державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 03 квітня 2018 року, скріплене печаткою даного «органу» та підписом «посадової особи».

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення всіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно якої м. Донецьк відноситься до такої території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження в повному обсязі внаслідок проведення антитерористичної операції. Територія м. Єнакієво Донецької області є внесена до даного переліку та відповідно має статус тимчасово окупованої.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-УІІ (із змінами і доповненнями) тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-УІІ від 15 квітня 2014 року (із змінами і доповненнями] на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб.

У відповідності до свідоцтва про народження НОМЕР_4 виданого 20 листопада 1993 року виконкомом Карло-Марксовської селищної ради м. Єнакієво Донецької області я народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 та моїми батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5 виданого 28 березня 2019 року Кагарлицьким районним відділом ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Київські області я уклала 28 березня 2019 року шлюб з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6. Після реєстрації шлюбу мені присвоєно прізвище ОСОБА_1.

Таким чином, я, заявниця, є рідною дочкою ОСОБА_2.

У квітні місяці 2018 року я звернулась до Кагарлицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області за видачею свідоцтва про смерть матері, однак висновком за вих. № 131/16.13-79 від 12 квітня 2019 року у видачі свідоцтва мені було відмовлено через те, що заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У зв'язку з вищевикладеним, я вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті моєї матері так як документи, видані установами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на відсутність підпорядкування закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення як лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоров'я, так і свідоцтва про смерть державними органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно.

Іншої можливості встановити факт смерті своєї матері, вона не має. Встановлення цих фактів не пов'язане з наступним вирішенням судового спору про право.

Представник зацікавленої особи в особі - Кагарлицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений по час та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, відноситься до справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, і розглядається судом як справа про встановлення юридичного факту.

Згідно з ч.2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Заявник - ОСОБА_1, є рідною дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Донецьк померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єнакієво Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 виданим 08 липня 1971 року ( копія додається) на підставі актового запису про народження № 529 від 08 липня 1971 року, була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1, що підтверджується записами в її паспорті громадянина України, копія якого додається, показами заявниці в якості свідка.

На підтвердження факту смерті матері за місцем її проживання Єнакієвським міським відділом запису актів цивільного стану державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 03 квітня 2018 року, скріплене печаткою даного «органу» та підписом «посадової особи».

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними.

Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 03 квітня 2018 року , що видане Реєстраційною палатою Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, є недійсними і не створюють правових наслідків, але враховується судом при вирішенні заяви відповідно до висновків ЄСПЛ у справах.

За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою.

Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, відноситься до справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, і розглядається судом як справа про встановлення юридичного факту.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (зі змінами), підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-І/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545; в) лікарське свідоцтво про пренатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи.

Встановлення факту смерті для заявника має юридичне значення, оскільки свідоцтво про смерть видане на території Донецької Народної Республіки є недійсним, оскільки видане органом, який не має права їх видавати, бо знаходиться на тимчасово окупованій території України.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії», який був наданий на запит Ради Безпеки ООН зазначено, що держави - члени ООН відповідно до Резолюції 276 (1970) Ради Безпеки зобов'язані утримуватися від застосування міжнародних договорів, укладений з Південною Африкою від імені або відносно Намібії. При цьому у п. 125 цього Консультативного висновку Міжнародного суду ООН вказано на винятки із цього права, а саме. В цілому , невизнання управління Південної Африки (тимчасово окупованої) Території не повинно призводити до позбавлення народу Намібії будь-яких переваг , що випливають з міжнародного співробітництва і зокрема, в той час як офіційні дії, що здійснюються урядом Південної Африки від імені або по відношенню до Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними , ця недійсність не може бути поширена до тих актів, таких, як, наприклад , реєстрація народжень , смертей і шлюбів.

Про необхідність врахування актів органів влади з окупованих територій Європейським судом з прав людини у п. 45 рішення по справі «Луізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey) від 18 грудня 1996 року (заява № 15318/89) була викладена правова позиція, що при аналогічних обставинах щодо відсутності ефективного державного контролю Кіпру за такими територіями, міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, які звідти походять, наприклад актів реєстрації народження, смерті і шлюбу, наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканців тієї чи іншої території.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідне заявнику для державної реєстрації смерті, внесення відомостей про її смерть до Державного реєстру.

Враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, встановлення факту смерті надає заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України та оформити спадкові права.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню ( ч. 4 ст. 317 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. ст. 293, 315-319 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_7 ( адреса: АДРЕСА_2, ІПН:НОМЕР_1) задоволити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Єнакієво Донецької області, зареєстрованої по АДРЕСА_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьк.

Допустити негайне виконання рішення суду шляхом його невідкладного направлення до Кагарлицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (Код ЄДРПОУ:2358236, адреса: м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3)

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 30.04.2019 року.

Суддя: В.І. Кириченко