Справа № 357/7637/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку спрощеного позовного провадження)

17.05.2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дубановська І. Д. ,

при секретарі - Огер О. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_6

відповідач - ОСОБА_4

третя особа - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, установив, що:

згідно позовної заяви, ОСОБА_1 просив: стягнути із ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 33 054,73 грн., моральну шкоду - 10 000 грн., витрати на проведення експертного товарознавчого дослідження - 1 100 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

За його твердженням, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_4 , належний йому автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Для відновлення автомобіля, необхідно понести витрати, які експертом оцінені в 33 054,73 грн.

На проведення експертизи витрачено - 1 100 грн.

Ним понесено моральні страждання, а саме він: пригнічений, через неможливість відновити автомобіль до стану нового, змушений пересуватися пішки та громадським транспортом, що вибиває його із звичного ритму життя, зазнав хвилювань, через необхідність пошуку коштів для відновлення автомобіля.

Моральну шкоду оцінює у 10 000 грн.

Згідно заяви від 17.05.2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 змінено, а саме він просив: стягнути із ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 23 000 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач в судовому засіданні від 22.04.2019 року, позовні вимоги щодо стягнення з нього майнової шкоди визнав частково у розмірі 23 000 грн.

Третя особа позов підтримала, просила врахувати, що відповідач позов визнає, але збитки тривалий час не відшкодовує.

20.08.2018 року відкрите провадження.

31.10.2018 року розгляд справи відкладений, у зв`язку із неявкою учасників справи.

18.12.2018 року до суду з`явились представник позивача, відповідач.

Суд заслухав їхнє вступне слово, після чого явка позивача визнана обов`язковою, а розгляд справи відкладений.

22.02.2019 року до суду з`явились позивач, його представник, третя особа.

Відповідач звернувся із заявою, в якій повідомив, що прибути до суду не може, у зв`язку із хворобою його чотирьохмісячної дитини, в зв`язку із чим просив перенести розгляд справи по суті на іншу дату.

Заслухавши думку позивача, його представника та третьої особи, на підставі ст. 223 ЦПК України, клопотання відповідача задоволене.

22.04.2019 року до суду з`явились позивач, його представник та відповідач.

За клопотанням представника позивача, з метою мирного урегулювання спору, розгляд справи відкладений.

17.05.2019 року учасники справи до суду не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, від позивача та третьої особи є заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 223 ЦПК України розгляд справи проведений за їх відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

За ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

ОСОБА_4 визнав, що 07.04.2018 року ним здійснена дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілю ЗАЗ-Daewoo, НОМЕР_1 завдано механічних пошкоджень, власником якого є ОСОБА_1 .

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу № 67 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ЗАЗ-Daewoo, НОМЕР_1 складає 33 054,73 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно практики Верховного Суду відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача (постанова ВС у справі № 753/7281/15 від 23.01.2018 року).

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд зазначає, що вимоги у розмірі 23 000 грн. відповідачем визнані, саме у зв`язку із цим позивач зменшив позовні вимоги.

Розмір шкоди завданий позивачу підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.

Отже, позов слід задовольнити.

За такого рішення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 інд. 09100 майнову шкоду у розмірі 23 000 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене, у порядку встановленому законом, до Київського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений на підставах та в порядку визначеному ч. 2,3 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку встановленому ст. 273 ЦПК України.

Рішення складене в нарадчій кімнаті та проголошене - 15.05.2018 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіІ. Д. Дубановська