Провадження № 2/470/15/19
Справа № 487/3801/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Лусти С.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Кірюхіна О.М. , представника відповідача ОСОБА_6., секретаря судового засідання Дячук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Березнегувате в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей,

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2018 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області від Заводського районного суду м. Миколаєва за підсудністю надійшла для розгляду цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на лікування та розвиток дітей.

У позові позивач зазначила, що з 18 липня 2012 року по 27 травня 2016 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилися доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 04 травня 2016 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання доньок в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 31 березня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. В кінці 2014 року доньці ОСОБА_4 був поставлений діагноз мієлодисплатичний синдром, рефрактерна анемія з надлишком бластних клітин (РАІБ-1) з моносемією 7, в зв`язку з чим вона є дитиною-інвалідом. 02 січня 2015 року дитині була зроблена трансплантація кісткового мозку, на її лікування вона витратила 27625,19 грн. В березні 2018 року доньці ОСОБА_4 в Київській міській дитячій клінічній лікарні №1 було зроблено вакцинування, вартістю 2390 грн. Також з вересня 2017 року доньки відвідують гурток «Бальні танці», за який нею сплачено 5400 грн. Загальна сума її витрат на лікування та розвиток доньок склала 35415 грн. 19 коп. Посилаючись на те, що відповідач байдуже ставиться до життя та здоров`я власних дітей, а вона витрачає весь час на догляд за ними і тому не має можливості працювати, позивач просила суд стягнути з відповідача вартість понесених нею додаткових витрат, в розмірі 35415 грн. 19 коп.

Позивач та її представник - адвокат Кірюхін О.М. , (за договором про надання правової допомоги від 02 серпня 2018 року), в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на їх задоволенні наполягали.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, однак за участі його представника. У відзиві на позовну заяву просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки долучений нею медичний висновок не підтверджує встановлення їх доньці ОСОБА_4 категорії «дитина - інвалід» або «дитина - інвалід групи А», а кошти витрачені на її лікування під час трансплантації кісткового мозку, були понесені з бюджету сім`ї, якою вони були на той час. Власні кошти на лікування доньки у період з 2014 по 2015 роки позивач не витрачала, оскільки необхідні кошти надавали їх батьки, родичі та жертвували небайдужі люди. Крім того вважав, що потреби у платному щепленні доньки не було, а витрати понесені на відвідування дітьми гуртка «Бальні танці» не відносяться до додаткових витрат. Постійного заробітку він не має, однак сплачує аліменти на дітей та періодично пересилає їм кошти.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_6. , (за договором про надання правової допомоги № 8 від 17 серпня 2018 року ), в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні з посиланням на доводи, зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що з 18 липня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 04 травня 2016 року (а.с.3).

У період шлюбу у них народилося двоє доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з позивачем (а.с.5-6).

За рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 березня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.4).

Однак відповідач частково виконує вказані зобов`язання та має заборгованість зі сплати аліментів, про що свідчать довідки державного виконавця Березнегуватського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 04 липня 2018 року та 16 серпня 2018 року (а.с.71-72).

Крім того, згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 вересня 2018 року, залишеного без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року, з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на її утримання, як такої, з якою проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_4 , у розмірі 1400 грн. щомісяця, починаючи з 13 червня 2018 року по 24 грудня 2019 року ( а.с.116-124).

За медичним висновком № 30/501 про дитину інваліда до 18 років від 24 грудня 2014 року, ОСОБА_4 має захворювання мієлодисплатичний синдром, рефрактерна анемія з надлишком бластних клітин (РАІБ -1) з моносомією 7 (а.с.7).

02 січня 2015 року їй була проведена алогенна транплантація стовбурових гемопоетичних клітин переферичної крові від сімейного донора, рідної сестри, що підтверджується виписками з історії хвороби від 16 грудня 2017 року та 29 березня 2018 року (а.с.8-9).

В судовому засіданні позивач зазначила, що понесла додаткові витрати на дитину в розмірі 27625 грн. 19 коп. у 2014 та 2015 роках, які пов`язанні з лікуванням зазначеного захворювання, медичним обслуговуванням, придбанням ліків. Крім того зазначила, що частину з вказаних коштів дали її батьки, частину її сестра, частину дядько відповідача, а частину отримала як пожертву від небайдужих людей.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Відповідно до частини першої статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За частиною другою статті 61 СК України заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Матеріалами справи підтверджується, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2012 року по 27 травня 2016 року.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю відповідача та колишньою свекрухою позивача. Під час лікування онуки ОСОБА_4 вона особисто, її рідні, знайомі та незнайомі люди допомагали та давали кошти як на операцію так і на подальше лікування. Коли позивач була з донькою у лікарні, відповідач доглядав за іншою донькою, а потім працевлаштувався та всі зароблені кошти витрачав на родину.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що є знайомим сторін. Кошти на лікування ОСОБА_4 надавали сільська рада, мешканці їхнього та сусіднього сіл, він також давав кошти на лікування дитини. Коли позивач перебувала у лікарні з хворою дитиною, з іншою знаходився відповідач. Кошти які надавали рідні та небайдужі люди, він відвозив до лікарні, а коли їх не вистачало, йшов на підробітки.

Покази вказаних свідків не заперечувалися позивачем в судовому засіданні та узгоджують з іншими доказами у справі, а саме з оголошеннями в соціальних мережах та в газеті «Народна трибуна» № 113-114 від 18 грудня 2014 року з проханням про надання матеріальної допомоги родині Усенко на лікування їх доньки ОСОБА_4 , із заявою ОСОБА_11 до Березнегуватської районної організації профспілки працівників агропромислового розвитку від 12 листопада 2014 року про виділення коштів на лікування онуки ОСОБА_4 , з копією видаткового касового ордеру від 12 грудня 2014 року про надання такої допомоги у розмірі 2000 грн., з копіями витягів з рішень Лепетиської сільської ради від 23 лютого 2016 року № 5 та № 2 від 24 лютого 2017 року про виплату грошової допомоги позивачу та її доньці ОСОБА_4 , з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, з якої вбачається, що у другого кварталу і до кінця 2015 року відповідач отримував дохід у вигляді заробітної плати (а.с.46-47,59-60,77-80,130).

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач не довела понесення витрат на лікування доньки в сумі 27625 грн. 19 коп. виключно за рахунок коштів, що належали їй на праві особистої власності, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить частину витрат на іншого.

Матеріалами справи встановлено, що у зв`язку з хворобою доньки ОСОБА_4 позивач понесла додаткові витрати на її вакцинування, у розмірі 2390,00 грн. Крім того, у зв`язку з розвитком здібностей спільних доньок та відвідуванням ними гуртка «Бальні танці», у період з вересня 2017 року по травень 2018 року позивач зазнала додаткових витрат, на суму 5400,00 грн. (а.с.10,12-13).

Відповідно загальна сума додаткових витрат позивача на лікування та розвиток дітей за вказаний період, склала 7790,00 грн.

За такого, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача половини вказаної суми, в розмірі 3895,00 грн., оскільки батьки спільно зобов`язанні брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, в зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам 77,51 грн. (3895 грн. х 704,8 грн. : 35415,19 грн).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додаткові витрати на доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3895,00 (три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір, в розмірі 77,51 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 19 липня 2012 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 11 липня 2000 року, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 02 травня 2019 року.

Суддя С. А. Луста