Дата документу 29.05.2019
Справа № 501/2456/18
РІШЕННЯ
29 травня 2019 року м. Чорноморськ Одеської області
Іллічівський міський суд Одеської області.
Суддя Смирнов В.В.,
секретар судового засідання Кочкіна О.В.,
справа № 501/2456/18
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1
ОСОБА_2 ,місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1
відповідача: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2
предмет та підстави позову: про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною,
представники учасників справи - не з`явилися
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
В С Т А Н О В И В:
І. виклад позиції позивача та відповідача.
28.08.2018 р. до Іллічівського міського суду Одеської області з цивільним позовом звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Чорноморської міської ради Одеської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини.
В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 зазначив, що з 21.05.2016 року позивач перебуває з відповідачкою в шлюбі, в якому народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають окремо з липня 2017 року. Син залишився проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 . На теперішній час в провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває цивільна справа №501/1648/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. З червня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спілкування з дитиною не надається зовсім.
Оскільки, з часу фактичного припинення шлюбних відносин відповідачка ОСОБА_3 постійно створює перешкоди у спілкуванні позивача ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 та взагалі позбавляє його можливості бачити дитину, позивач просить суд:
Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спілкуванні з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати її надати їм можливість спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні наступним чином:
-Кожен день з 12 до 20 годин за місцем фактичного проживання позивача, без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся;
-Кожного вівторка, четверга та суботи з 12 години до 12 години наступного дня з перебуванням дитини за місцем проживання батька;
-Двічі на рік проводити відпустку з дитиною на строк не менше 7 діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України.
-Кожний вівторок з 12 до 20 години за місцем фактичного проживання позивача, без обмеження місця прогулянок;
-Кожен четвер з 12 до 20 години за місцем фактичного проживання позивача, без обмеження місця прогулянок;
-Кожну неділю з 12 до 20 години за місцем фактичного проживання позивача, без обмеження місця прогулянок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 5704 гривні 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 704 гривні 80 копійок.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, його представник ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_2 надали до суду заяву, якою підтримали позовні вимоги та просили суд зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини та визначити способи участі у вихованні дитини відповідно до заявлених позовних вимог (а.с. 173).
Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги визнали частково, визнаючи право батька на спілкування та виховання дитини, надали до суду відзив, щодо часу та строку перебування дитини у батька, заперечували проти стягнення судових витрат з відповідача (а.с. 41-47, 133-134).
Представник третьої особи повідомлений про час та місце розгляду справи, на судове засідання не прибув, надав суду відзив та заяву про слухання справи без його участі, та раніше надав висновки щодо розв`язання спору за суттю(а.с. 96-100, 128, 157).
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 13.09.2018 року відкрито провадження по справі (а.с. 37).
Ухвалою суду від 26.11.2018 року справу призначено без сторін до загального розгляду (а.с.119).
Ухвалою суду від 26.04.2019 року справу призначено за участі сторін до загального розгляду (а.с.164).
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, Судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приходиться ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_3 (а.с. 23).
Виконавчий комітет Чорноморської міської ради (як орган опіки та піклування) надав висновок за доцільне прийняття рішення про усунення перешкод в спілкуванні батька ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_2 із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому регламентував наступний графік побачень з дитиною: щотижнево в суботу з 10-00 год. до 12-00год. (а.с. 96-103).
V. Оцінка Суду.
Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом.
За змістом п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.
Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Згідно з частиною другою ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Ст.157 СК України передбачає, - той з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь у її вихованні та має право на особисте спілкування з нею.
Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому з батьків, який проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не заважає нормальному розвитку дитини.
Ч.2 ст. 155 СК України передбачає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно ст. 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків маж право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини ( періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо) місце та час їх спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.
Згідно ст. 257 СК бабуся має право спілкуватися зі своїми внуками та брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійснені бабусею своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, бабуся має право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Також суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).
При цьому, відповідно до статті 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права і особливості даної ситуації свідчать про необхідність врахування наведених міжнародних стандартів, які знаходяться у тісному взаємозв`язку із національним правовим регулювання описуваних правовідносин.
Взаємовідносини між дітьми та їх бабою і дідом підпадають під поняття «сімейне життя», як одне із основоположних прав, яке гарантовано в статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (див. наприклад рішення Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Vermeire v. Belgium» [1], пункт 51 рішення ЄСПЛ у справі «Bronda v. Italy » [2]), що також знайшло відображення і в Сімейному кодексі України (далі СК).
Вирішення питання про участь позивача ОСОБА_2 у вихованні онука становить собою втручання у право на повагу до сімейного життя, яке гарантовано статтею 8 Конвенції.
Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» [3]).
Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.
1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом».
Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право сторін «законом» Суд враховує, що відповідно до положень статті 257 СК баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.
Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.
Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
А статтею 263 СК передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.
В свою чергу стаття 159 СК закріплює положення про те, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частини перша-друга).
Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право на сімейне життя має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.
2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції.
Обговорюючи питання чи відповідає втручання у право на сімейне життя «цілям», про які йдеться в пункті 2статті 8Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист праві свобод інших осіб)Суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» як позивача, так і внаслідок його дій по вихованню - прав дитини і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції.
3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним).
Визначаючи, чи був захід по втручанню у право однієї із сторін, «необхідним в демократичному суспільстві», Суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2статті 8Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти «інтереси дитини», є дуже важливим у таких справах (див. пункт 53 згадуваного вище рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України»), і саме від «інтересів дитини» буде залежати необхідність задоволення або відмови в задоволенні позову, аналіз чого буде проведено нижче.
Отже, повертаючись до обставин даної справи Суд висловлює позицію про те, що взаємозв`язок баби та онука носить сімейний характер (див. пункт 17), такі особи відносяться до учасників сімейних відносин (стаття 2 СК) і являються «родичами».
Наприклад Кримінальний процесуальний кодекс України до близьких родичів та членів сім`ї серед інших відносить і діда та бабу (пункт 1 частини першої статті 3).
Суттєвим є те, що неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20січня 2012року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України [4]).
Отже описаний зв`язок між бабою та її онуком має важливе значення для підтримання між ними відносин, як «близьких осіб», що сприяє реалізації їх права на сімейне життя та сприяє нормальному «розквіту людини в суспільстві», що не безпідставно знайшло відображення і в нормах СК (див. пункт 19).
В такому випадку право дитини на сімейне виховання буде включати і право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.
В даних правовідносинах спілкування баби з онуком і бажання першої підтримувати зв`язок з дитиною є адекватною реакцією людини у життєдіяльності і сприяє розвитку особистості дитини будучи важливим елементом в її вихованні.
Єдиною перешкодою для цього може стати наявність «негативного впливу» баби на свого онука і її дії всупереч інтересам дитини, проте матеріали справи не свідчать про існування такого впливу і відповідачем не надано доказів цього.
Навпаки орган опіки і піклування провів дослідження даних обставин і висловив позицію про доцільність забезпечення участі баби у вихованні онука.
Розуміючи існування конфліктної ситуації між позивачами та відповідачем, з метою уникнення впливу такого конфлікту на дитину, Суд обираючи способи участі позивачів у вихованні дитини не обирає спосіб, за яким дитина буде залишатись з батьком та бабою без матері, що можуть погіршити конфліктну ситуації між сторонами спору, що як наслідок впливає на дитину.
Саме тому Суд погоджується із способами участі, які обрав орган опіки та піклування, що відповідає змісту частини шостої статті 19 СК. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують обставини, за яких позивачі має право брати участь у вихованні свого сина та відповідно онука, що не суперечить статті 8 Конвенції, і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між інтересами позивачів, відповідача та самої дитини.
Перш за все суд звертає увагу на те, що у сімейних відносинах, які склалися між сторонами цієї справи, дійсно наявний спір про порядок участі батька та матері у спілкуванні та вихованні сина, адже позивач бажає спілкуватися із дитиною за тим графіком, який визначений в позовних вимогах, в той час як відповідач (мати дитини) не погоджується із таким порядком спілкування.
Судом на підставі вищенаведених письмових доказів та пояснень сторін встановлено, що позивачі мають бажання приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, а дитина в свою чергу потребує спілкування із батьком та бабою.
Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні сина, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України(стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статтей 8, 12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року та прийняв до уваги те, що позивачі бажають брати участь у вихованні рідного сина та онука, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
При встановленні способу спілкування ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , суд дотримується розумного балансу на участь обох батьків у вихованні та доцільність прийняття батьком участі у вихованні сина, зважає на вік неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити позов частковою.
Із збільшенням віку дитини, налагодженням її контакту з батьком та бабою, форма участі останньої у вихованні дитини може бути змінена і цього відповідно до закону не позбавляються сторони в майбутньому.
Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та необхідно встановити наступний порядок спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- щотижнево в суботу з 10-00 год. до 12-00 години під час прогулянок у присутності матері ОСОБА_3 .. В іншій частині позовних вимог відмовити.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 265, 352 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у спілкуванні з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановити ОСОБА_1 графік спілкування з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- щотижнево в суботу з 10-00 год. до 12-00 години під час прогулянок у присутності матері ОСОБА_3 .
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Іллічівського міського суду
Одеської області В.В. Смирнов.