Справа №491/1281/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 травня 2019 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Желяскова О. О.
за участю секретаря - Кір`як І.О.
розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей,
Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій зазначає, що з 09 травня 2004 року перебуває в шлюбі з відповідачем по справі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №14. Від указаного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з матір`ю та знаходиться на її утриманні.
Сімейне життя не склалось, між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на життя та сімейні відносини. На даний час припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, фактично їх сім`я розпалась.
Позивач вказує, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому при вказаних обставинах вона прийняла рішення про його розірвання. Вказане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе, шлюб носить виключно формальний характер. При таких обставинах позивач вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе і недоцільне.
Окрім того, вважає за необхідне поставити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, які проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Зазначає що не має впевненості в регулярній сплаті аліментів відповідачем, хоча, згідно діючого законодавства він зобов`язаний повністю утримувати неповнолітніх дітей. Зазначає, що відповідач працює охоронцем, однак їй невідомо чи його працевлаштування є офіційним та який у нього дохід, тому претендує на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Разом з цим зазначає, що розмір аліментів має бути достатнім та необхідним для розвитку їх дітей, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1250 гривень на кожну дитину щомісяця, що в загальному складає 2500 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини, шлюб між ними розірвати та після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «ОСОБА_1», всі витрати понесені нею по справі стягнути з відповідача.
В судове засідання на розгляд справи позивач не з`явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої справу просить розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.31).
Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання на розгляд справи не з?явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ст.128,130 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.28,29,44,46).
Згідно п.1 та п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Взявши до уваги заяву позивача, неявку відповідача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу.
Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище.
Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу.
Законодавцем положенням ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.
Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Що стосується розміру утримання на дітей, яке гарантовано державою, то з цього приводу спірні правовідносини детально врегульовано законодавцем в ч.2 ст.182 СК України.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно вимог ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Законодавцем згідно вимог ч.1 ст.191 СК України в імператвиному порядку встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Частиною четвертою ст.27 Конвенції про права дитини гарантовано, що Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.
Враховуючи встановлені вище фактичні обставини справи суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено права дитини, що гарантовані ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. А тому порушення права дитини підлягають судовому захисту.
На підставі вимог ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону, зокрема ч.1 ст.184 СК України, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 січня поточного року становить 1626 гривень, а дітей віком від 6 до 18 років становить 2027 гривень,
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Із матеріалів справи видно, що позивач - ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з відповідачем по справі - ОСОБА_2 , який зареєстрований 09 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №14, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.6). Від указаного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8), які проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка №4305, видана 18 грудня 2018 року Ананьївською міською радою Одеської області (а.с.9).
Враховуючи ту обставину, що збереження сім`ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім`ї та спільне проживання, кроків до примирення не роблять, протягом останнього часу разом не проживають та не підтримують шлюбних відносин, наявність неповнолітніх дітей, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».
Беручи до уваги встановлені вище судом фактичні обставини справи і виходячи із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також обставини для необхідного рівня життя дитини, гармонійного розвитку, суд вважає доцільним призначити з 22 грудня 2018 року розмір аліментів для утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень, що буде відповідати інтересам дітей по їх утриманню.
Згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів на утримання дітей, тому судовий збір стягується з відповідача в дохід держави.
Позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу задоволено в повному обсязі, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, понесені позивачем витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Крім того, керуючись п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, з відповідача слід стягнути понесені витрати позивача за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1200 гривень 00 копійок.
Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 128, 133, 141, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем та зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27 серпня 1999 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 »), ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою та зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 13 липня 2004 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який зареєстрований 09 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №14 - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27 серпня 1999 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 13 липня 2004 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1250 гривень на кожну дитину щомісяця, що в загальному складає 2500 гривень 00 копійок щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2018 року і до повноліття дітей.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в розмірі 768 гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесений судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1200 гривень.
В частині стягнення аліментів рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О. О. Желясков

Рішення суду набуло законної сили „____" _________________ 20__ року.