ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/209/19Головуючий у 1-й інстанції Митражик Е.М.
Провадження № 22-ц/817/477/19 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Романюк Х.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Тернополі цивільну справу № 596/209/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21.03.2019 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

05.02.2019 р. ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач неналежно виконує свій обов`язок щодо матеріального утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 . Просила стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

01.03.2019 р. ОСОБА_1 подав відзив на позов, у якому вказав, що визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання дочки у розмірі 1100 грн. Вказав, що не має можливості сплачувати аліменти в сумі 1400 грн., оскільки на його утриманні є мати пенсійного віку, він хворіє, офіційно ніде не працює, доходів не отримує та перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Сторони в судове засідання до суду першої інстанції не з`явились.

Рішенням Гусятинського районного суду від 21.03.2019 р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. Рішення в частині стягнення аліментів за 1 місяць звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановивши нове судове рішення, яким стягнути з нього на користь відповідачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісячно, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. ОСОБА_1 вказав, що на даний час він перебуває у скрутному матеріальному становищі, офіційно не працює, доходів та виплат не отримує, підсобного господарства не веде, на його утримання перебуває непрацездатна мати, яка є пенсіонером, тому він не спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1400 грн.

ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не подала.

Згідно ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що ОСОБА_1 , як батько, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому із врахуванням вимог статті 182 СК України стягнув з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 грн. щомісячно.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Як встановлено судом, 21.11.2009 р. між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Гусятинського районного суду від 10.04.2018 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народилась дочка ОСОБА_3

Відповідно до довідки Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 102 від 01.02.2019 року, дочка ОСОБА_3 проживає разом із ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із вимогами статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 1 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог частини 1 статті 184 СК України , суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як зазначено у статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 3 даної Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначила позивачка, відповідач не надає матеріального утримання дочці ОСОБА_3 , у зв`язку з чим вона звернулась до суду із вказаним позовом.

Судом установлено, що ОСОБА_1 тимчасово не працює, проживає у житловому будинку площею 102,5 кв.м., який складається із чотирьох кімнат, газифікований, користується земельною ділянкою, в господарстві утримує птицю. Разом з відповідачем проживає його мати - ОСОБА_4 , яка є пенсіонером за віком.

З довідки виконкому Товстеньківської сільської ради Чортківського району Тернопільської області № 85 від 21.02.2019 року відомо, що ОСОБА_1 має у володінні земельну ділянку площею 0,59 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та для ведення особистого селянського господарства. Пільгами при сплаті комунальних послуг не користується.

Також установлено, що відповідач перебував на лікуванні у Чортківській центральній комунальні лікарні в хірургічному відділенні з 10.02.2019 року по 25.02.2019 року із встановленим діагнозом.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України, беручи до уваги інтереси дитини, обов`язок батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, їхній стан здоров`я, колегія суддів вважає, що суд дійшов до вірного висновку про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1400 грн. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3 .

Визначений судом розмір аліментів буде забезпечувати рівень життя дитини, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, тому доводи ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів є необґрунтованими.

Посилання відповідача про те, що він утримує непрацездатну матір, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом установлено, що мати ОСОБА_4 є пенсіонером і забезпечена за рахунок пенсії.

Відповідач не надав суду доказів щодо перебування у важкому матеріальному становищі. Та обставина, що ОСОБА_1 не працює, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки відповідач має можливість працевлаштуватись, він є особою молодого віку, працездатний. Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для її задоволення та скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гусятинського районного суду від 21.03.2019 р. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду апеляційної інстанції складена 23 травня 2019 р.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи