22-ц/804/1533/19
263/1486/18

Єдиний унікальний номер 263/1486/18
Номер провадження 22-ц/804/1533/19
Головуючий в 1 інстанції Кулик С.В.
Доповідач Биліна Т.І.
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Биліни Т.І.

суддів Мироненко І.П., Принцевської В.П.,

за участю секретаря Тулянкіної М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Лесі Миколаївни про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом, -

в с т а н о в и в :

08 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до судуз позовом до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу СкалунЛ.М. про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 квітня 2019 року провадження у справі закрито. Роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Не погодившись з даною ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушенням норм процесуального права, просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду у позовному провадженні.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу скасувати, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідач приватний нотаріус Скалун Л.М. в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи попереджена належним чином, підтвердженням чого є телефонограма, зареєстрована в журналі телефонограм Донецького апеляційного суду, та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Зважаючи на положення ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, щоспірні правовідносини між сторонами утворилися з приводу незаконності дій відповідача як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями приймати рішення про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та, як наслідок, державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Тобто в цій справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса Скалун Л.М., яка у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень, а тому дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів апеляційної інстанціївважаєпомилковим висновок суду першої інстанції про те, що оскільки відповідач у відповідності до норм Закону України "Про реєстрацію" наділений владними управлінськими функціями, а отже, є суб`єктом владних повноважень то спір є публічно-правовим, а тому дана обставина унеможливлює розгляд справи в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Предметом позовної заяви є визнання протиправною та скасування постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, та зобов`язання вчинити нотаріальну дію у формі видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тобто оскаржено дії приватного нотаріуса не пов`язані із виконанням Закону «Про реєстрацію».

Стаття 2 КАС визначила завдання адміністративного судочинства, які полягають в захисті прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пункт 1 частини першої статті 3 КАС справою адміністративної юрисдикції визнавав публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами частини першої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Наведене узгоджується й з положеннями статей 2, 4, 19 КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно положень ч.3 ст.19 КАС адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно - правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовими та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень."

Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.06.2018 р. у справі №820/4146/17, від 18.09.2018 р. у справі №823/235/16, від 29.08.2018 р. у справі №807/719/15 звертає увагу, що оскарження рішення про державну реєстрацію, яке є наслідком реалізації сторонами у справі прав на спірне нерухоме майно, підлягає розгляду за правилами господарського чи цивільного судочинства.

Якщо оскаржувані дії державного реєстратора є лише наслідком реалізації сторонами прав на спірне нерухоме майно, то такі справипідлягають розгляду за правилами господарського чи цивільного судочинства

Отже, вирішуючи питання про розмежування юрисдикції, суди повинні звертати увагу на предмет обґрунтування позову.

Факт смерті людини (зокрема, з природних причин) є підставою для припинення та виникнення цивільних прав та обов`язків (зокрема, щодо договорів особистого виконання, правовідносин із спадкування тощо).

Відносини спадкування врегульовані Книгою Шостою ЦК України.

З огляду на зазначене, правовідносини спадкування за законом, в тому числі щодо вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, є цивільними правовідносинами, і в силу ч.1 ст. 19 ЦПК України підлягають розгляду судами саме в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального закону, суддею порушено порядок встановлений для його вирішення, тому ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Повний текст постанови виготовлено 23 травня 2019 року.

Керуючись ст.ст.374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 квітня 2019 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: І.П. Мироненко

В.П. Принцевська