Тростянецький районний суд
справа № 147/1306/18
номер провадження № 2/147/270/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Івасюк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу №147/1306/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що перебула з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2005 р. по 10.12.2008 р. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 15.11.2007 р. з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, рішенням Немирівського районного суду від 15.04.2014 року вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково та збільшено розмір стягуваних аліментів на утримання сина ОСОБА_3 з 200 грн. до 400 грн. щомісячно. З часу винесення рішення, сума в 400 грн. є дуже малою, постійно зростають витрати на утримання дітей, а також у звязку із змінами у сімейному законодавстві, які набули чинності 08.07.2017 р., визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначила, що їй не відомо про офіційне працевлаштування відповідача, однак останній працює а наймом та виконує будівельні роботи, а тому має можливість сплачувати більший розмір аліментів. В звязку з цим ОСОБА_1 вважає, що розмір аліментів має бути зміненим та необхідно визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

19.03.2019 р. справу прийнято до свого провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено до розгляду по суті.

01.04.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, мотивований тим, що позивач подала до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів, не врахувала його матеріального стану. На даний час відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 та у 2017 році у них народилася дочка ОСОБА_5. Дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а отже на утримані ОСОБА_2 В даний час відповідач не працює, отримує лише пенсію у розмірі 1497 грн., а тому сума на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1500 грн. є непосильною для нього. Також просив про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Зазначене клопотання відповідача задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних правовідносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Таким чином, позовні заяви про стягнення аліментів відносяться до малозначних справ, а тому не можуть розглядатися за правилами загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні позову просив відмовити (а.с.49).

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2006 р. народився ОСОБА_6, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія I-АМ №036737, виданим 31.01.2006 року (а.с. 7).

Шлюб між сторонами розірвано 10.12.2008 р., актовий запис №159, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія 1-АМ №046121 (а.с.10).

Згідно довідки Вишковецької сільської ради Немирівського району від 13.11.2018 р. №797, до кладу сімї ОСОБА_1 входить дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 15.04.2014 р., збільшено розмір стягуваних аліментів, стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, із 200 грн. щомісячно до 400 грн. щомісячно, починаючи з 01.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сини 28.04.2014 р. (а.с.12).

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Немирівського районного суду від 15.04.2014 р. з 400 грн. до 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на зміни в законодавстві щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів.

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Аналогічні правові позиції міститься і в постановах Верховного суду від 04 липня 2018 року № 536/1557/17 та від 12 вересня 2018 року № 459/2181/17.

Слід відзначити, що отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, суд не бере до уваги посилання позивача на збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для зміни розміру аліментів визначеного судовим рішенням.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія 1-АМ №181585, 30.10.2016 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, актовий запис №19. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_2 (а.с. 35).

З копії свідоцтва про народження серії І-АМ №384220 від 02.01.2018 р. вбачається, що 18.12.2017 р. народилася ОСОБА_1, батьком якої записаний відповідач ОСОБА_2, мати ОСОБА_4 (а.с. 36).

Дружина відповідача, ОСОБА_4, з 28.02.2018 р. по 18.12.2020 р. знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою № 101.28-17/26 від 08.04.2019 р. (а.с. 53).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, має третю групу інвалідності з дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12ААА № 003524 та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1497 грн. (а.с. 45,46,52).

Відповідач стверджує, що він офіційно не працює. Даний факт підтверджується копією трудової книжки АХ №162309 (а.с.39). Будь-яких заяв чи клопотань від позивача про витребування доказів, до суду не надходило.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем не доведено факту істотного покращення матеріального становища платника аліментів чи погіршення її матеріального становище та здоровя. Посилання лише на зміну законодавства в частині збільшення визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину саме по собі не може свідчити про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів та не є підставою для зміни розміру аліментів. Тому суд, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у звязку з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Окрім того, суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до державної виконавчої служби із відповідною заявою про індексацію аліментів, які стягуються на підставі рішення суду від 15.04.2014 р.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову позивача звільненого від сплати судових витрат без задоволення, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові втрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Доказів понесення відповідачем по справі судових витрат суду не надано.

Керуючись ст. 2,4, 76, 81, 247, 259, 264, 268, 272, 293 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 22848, с. Забужжя, Немирівського району Вінницької області.

Відповідяч ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_7.

Суддя: