Справа № 288/1019/18
Провадження № 2/288/116/19
22 травня 2019 року смт Попільня
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Рудник М. І.,
з участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі-позивач) звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), мотивуючи його тим, що 24 червня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (надалі - ПрАТ «СК`УНІКА») та ОСОБА_2 (далі потерпіла) було укладено договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту №030356/4002/00000049, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Peugeot Boxer» державний номерний знак НОМЕР_1 (далі автомобіль потерпілого).
30 липня 2015 року близько 15 години 05 хвилин в м. Києві по вулиці Басейна, 23 сталася дорожньо транспортна пригода (далі ДТП) за участю двох транспортних засобів: Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та автомобіля «Peugeot Boxer» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .
Внаслідок ДТП автомобіль потерпілої отримав механічні пошкодження відповідно до довідки та протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу.
Потерпіла своєчасно звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля потерпілої, пошкодженого внаслідок ДТП, складала 3025 (трьох тисяч двадцяти п`яти) гривень 21 копійки.
Позивачем було сплачено дану суму потерпілій на підставі страхового акту з відповідним розрахунком страхового відшкодування.
За результатами розгляду адміністративних матеріалів, відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідачу було направлено претензію. Проте відповідач вказаної суми не сплатив.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму сплаченого страхового страхування у розмірі 3025 (трьох тисяч двадцяти п`яти) гривень 21 копійки та сплачений судовий збір у розмірі 1762 (одної тисячі сімсот шістдесяти двох) гривень.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши до суду клопотання, за змістом якого, заявлені вимоги підтримав, просив розглядати справу у відсутності представника позивача. Щодо прийняття заочного рішення не заперечують.
Згідно частини третьої статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відповідно до пункту 2 частини сьомої статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі письмових доказів.
Згідно пункту 2 частини сьомої статті 128 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до Судових викликів від 30 січня 2019 року № 288/1019/18/1381/19, від 04 квітня 2019 року № 288/1019/18/3434/19 та від 22 квітня 2019 року № 288/1019/18/4035/19 розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи.
Згідно частини першої статті 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Частиною другою статті 247 ЦПК України передбачено, що фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Матеріалами справи встановлено, що згідно договору №030356/4002/0000049 добровільного комплексного страхування на транспорті від 24 червня 2015 року, укладеного між страховиком - ПрАТ "СК"УНІКА" та страхувальником Гайдуковою Оленою ОСОБА_5 , вигодонабувач - було застраховано автомобіль «Peugeot Boxer» державний номерний знак НОМЕР_1 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль марки «Peugeot Boxer» державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 .
Відповідно до довідки № 71134937 про дорожньо-транспортну пригоду від 31 серпня 2015 року, довідки виданої управління патрульної служби МВС України в м. Києві, 30 липня 2015 року близько 15 години 05 хвилин в м. Києві по вулиці Басейна, 23 сталася дорожньо транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та автомобіля «Peugeot Boxer» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків. ДТП сталося внаслідок недодержання ОСОБА_1 вимог п. 13.1 ПДР України.
ОСОБА_2 в передбачений законодавством строк звернулась до ПрАТ "СК"УНІКА" із заявою № 00173401 про подію, що має ознаки страхового випадку.
Страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пожежі, стихійного лиха, падіння предметів, попадання каміння, протиправних дій третіх осіб, угону.
Як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу від 31 липня 2015 року та страхового акту № 00173401 від 12 жовтня 2015 року, автомобіль потерпілої отримав механічні пошкодження в результаті ДТП, вартість матеріального збитку складає 3025 (три тисячі двадцять п`ять) гривень 21 копійка, вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля становить 5525 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень 21 копійка.
Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Дана подія була визнана позивачем страховим випадком та на підставі страхового Акту № 00173401 від 12 жовтня 2015 року з відповідним розрахунком страхового відшкодування ПрАТ "СК"УНІКА" виплачено ОСОБА_2 , 3025 (три тисячі двадцять п`ять) гривень 21 копійку, що також підтверджується наказом ПрАТ "СК"УНІКА" від 12 жовтня 2015 року № 00173401.
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року, провадженні у справі відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП зарито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон України № 1961-IV), вказаний нормативно-правовий регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих і при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
З роз`яснень, викладених у пункті 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" вбачається, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, що відповідає приписам частини другої статті 1187 ЦК України.
У відповідності до правової позиції Верховного суду України, яка висловлена в постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-2598цс15, відповідно до статті 1191 ЦК України та пункту 2 частини першої статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1 право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2 регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди.
У відповідності до правової позиції Верховного суду України висловленої при розгляді справи № 6-2878цс15 відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже, відповідач повинен сплатити ПрАТ "СК"УНІКА" суму виплати страхового відшкодування в розмірі 3025 (три тисячі двадцять п`ять) гривень 21 копійка.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в порядку регресу та сплаченого судового збору.
На підставі статті 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати.
Згідно платіжного доручення № 034042 від 24 липня 2018 року, представником позивача при пред`явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1762 гривні.
Керуючись статтями 979, 999, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192, 1194 ЦК України; Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (зі змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»; Постановою Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», статтями 4, 12,13,19,23, 28, 48, 76,78, 80, 81, 82, 90, 130, 133, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-268, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя Попільнянського
районного суду М. І. Рудник