РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7298/18

пр. № 2/759/1229/19

21 березня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді П'ятничук І.В.,

за участю секретаря Медвідчук В.В.,

представника позивача адвоката Григор»єва А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», 3-ті особи: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Григор»єв А.В. звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та просив суд прийняти рішення яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 13 жовтня 2016 року за реєстровим номером 9019 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості в сумі 302996 грн. 46 коп.

Ухвалою суду від 15 травня 2018 року провадження по справі було відкрито та справа була призначена за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15 липня 2018 року була задоволена заява позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом № 9019 від 13.10.2016, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною (реєстраційний номер виконавчого провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження № 55592796).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 04 жовтня 2019 р. закрито підготовче провадження у вказаній справі та справа призначена до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому є можливим розгляд справи в його відсутності.

Представник позивача адвокат Григорєв А.В. в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, по час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду відзив на позовну заяву з приводу заявлених вимог, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, письмових пояснень щодо позову не подав, доказів не подав. Неявка третіх осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, тому є можливим розгляд справи в відсутності вказаного представника.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу суду направила направлено пояснення з додатками, в якому просить відмовити в задоволенні позову та розглядати справу у її відсутність.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини справи.

22 лютого 2018 року постановою Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 55592796 за заявою стягувача в особі ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувача суми грошових коштів в розмірі 302996,46 гривень та 30299,65 гривень виконавчого збору. Підставою відкриття виконавчого провадження є заява стягувача на підставі виконавчого напису нотаріуса № 9019 виданого 13.10.2016 року.

05 березня 2018 року представник позивача адвокат Григорєв А.В. з метою встановлення підстави стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 офіційним чином ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження ВП № 55592796, за матеріалами якого дізнались про існування виконавчого напису здійсненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Бондар Іриною Михайлівною.

Відповідно до виконавчого напису здійсненого 13 жовтня 2016 року, зареєстровано в реєстрі № 9019 встановлено безспірний розмір заборгованості, здійснений за період з 09.02.2007р. по 05.09.2016р. у відповідності до кредитного договору укладеного між сторонами № SAMDN2323 від 09 лютого 2007 року:

залишок заборгованості за кредитом-3000,00 доларів США;

залишок заборгованості за відсотками-7756,14 доларів США;

комісія-18,06 доларів США;

штраф-538,71 доларів США,

а всього становить 11312 (одинадцять тисяч триста дванадцять) доларів США 91 цент, що за курсом становить НБУ станом на 05.09.2016р. (один доллар США дорівнює 26,632976) становить 301296 (триста одна тисяча двісті дев'яносто шість) гривень 46 коп.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п. 13 роз'яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

Пунктами 1.2 Переліку передбачено, що такими документами є: п.1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання; п. 2) кредитні договори, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов'язанням. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» визначив, що належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, є первинні бухгалтерські документи (документи первинного бухгалтерського обліку), такими документами є документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

В документах, що були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису наявна виписка з рахунку ОСОБА_2 із зазначенням заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № SAMDN2323 від 09 лютого 2007 року - даний документ уявляє собою друкований текст, викладений на аркуші паперу, підписаний представником відповідача, яка не відноситься до документів, що передбачені Переліком та не може бути засвідченою стягувачем випискою із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості. Цей лист також не є документом бухгалтерського обліку, відсутні дані про наявність у особи, що підписала дану довідку, повноважень на видання вказаного документу, і тим більше повноважень на видання документу, що стосується бухгалтерського обліку.

Пунктом 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнта банком здійснюється на підставі відповідного договору, укладеного між ними.

Тобто порядок, періодичність друкування форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видання або відсилання клієнту (п. 5.6 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ 04.07.2018 № 75, далі - Положення № 75).

Первинний документ банку - це документ, який містить відомості про операцію, складається на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України (на паперових носіях або в електронній формі) (пп. 14 п. 3 Положення № 75).

Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку корреспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п.п. 61, 62 Положення № 75).

Суд звертає увагу, що додана виписка з рахунку боржника не є первинним документом, а фактично є довідкою про заборгованість боржника, із якої неможливо зрозуміти, коли у відповідача виникло право вимоги, відсутні дані щодо останньої дати погашення за наданим кредитом, тощо.

Із письмових доказів, наданих суду, слідує, що засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості відповідачем нотаріусу не надані. За відсутності засвідченої банком виписки з особового рахунку боржника нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису.

За таких обставин у нотаріуса не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною.

Таким чином, заявником не дотримано вимог закону щодо подання повного пакету документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, а нотаріусом на даний недолік не звернуто увагу і в порушення вимог закону вчинено виконавчий напис при відсутності вказаного необхідного документу (виписки з рахунку) чи іншого документу, який би був рівнозначний вказаному і доказував би безспірність заборгованості, її розмір та безспірність її стягнення.

Також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов'язковою вимогою відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції Закону від 01.01.2016р., який був чинний на час вчинення виконавчого напису), згідно якого, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Таким чином, законодавець забезпечує право боржника на захист його інтересів шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення не менш ніж тридцятиденний строк.

Крім того, у виконавчому написі відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість. І в виконавчому написі, і в поданих заявником нотаріусу документах відсутня така інформація, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності. Саме по собі посилання заявника у його заяві нотаріусу на те, що заборгованість стягується за період з лютого 2007 року по вересень 2016 року, не є документом, який доводить вказані обставини.

Нотаріусом не дотримано також вимоги закону щодо можливості вчинити виконавчий напис лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Отже, виконавчий напис вчинено за заявою особи, яка не подала необхідних документів і зокрема не подала документу, який би засвідчував право вимоги вказаної особи; даний виконавчий напис вчинено не на документі, який підтверджує безспірність даної заборгованості і відповідно дає підстави для безспірного її стягнення; і крім того у виконавчому написі відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість. І в виконавчому написі і в поданих заявником нотаріусу документах відсутня така інформація, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності.

Таким чином, право позивача у даному випадку порушене і воно підлягає судовому захисту у спосіб, визначений позивачем, який відповідає закону.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі по тексту - ВССУ) в своєму узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.04.2014 року, а також Пленум ВСУ в постанові №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992 року зазначали, що однією із об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Слід перевіряти, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчих написів, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди або звертаються про стягнення спірного боргу.

Вищі судові інстанції акцентують увагу суддів на тому, що судами під час розгляду такої категорії справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені в письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема, чи є за боржником сума боргу.

При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум в частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як правило, у виконавчому написі сума є більшою ніж у вимозі, але це пов`язано із часом, який пройшов від надіслання вимоги і вчинення виконавчого напису. Отже, якщо у письмовій вимозі боржнику повідомлено, що при вчиненні напису заборгованість може бути збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, то у такому випадку спірності сум немає.

З огляду на викладене, вказаний виконавчий напис, не можна визнати таким, що вчинений із дотриманням вимог закону та він підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечення відповідача вказаних висновків суду не спростовують, а тому судом відхиляються.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає доцільним стягнути з відповідача сплачену позивачем суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. та 352 грн. 40 грн.

На підставі викладеного вище та керуючись Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, статтями 87-89 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 207, 626-628, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 10, 76, 77-81, 89, 141, 158, 247, 265, 272, 274-279, 354, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», 3-ті особи: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 13 жовтня 2016 року за реєстровим номером 9019 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про стягнення з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості в розмірі 302996 грн. 46 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 1057 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.В. П'ятничук

Сторони:

Стягувач (позивач) ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), АДРЕСА_1

Боржник (відповідач) публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» () м.Київ вул.Грушевського буд. 1-д