Справа № 2-1426/11 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1144/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні Головного державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 травня 2018 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11 травня 2018 року (у якій виправлено описку ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.11.2018 року) у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржило ПАТ «Родовід Банк».

В своїй апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу на бездіяльність головного державного виконавця задоволити повністю. Вважають ухвалу такою, що прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному врахуванні обставин, що мають значення для справи та такими, що не відповідають обставинам справи. Зазначають, що при примусовому виконанні виконавчого документа головним державним виконавцем Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Макухіною І.В. не було вжито належних заходів про розшук майна боржника, шляхом направлення запитів до відповідного відділу РАЦС щодо надання інформації про перебування боржника у шлюбі; МРЕВ ДАІ УМВС України у Львівській області та до Інспекції державного технічного нагляду у Львівській області про наявність у боржника чи її чоловіка автомототранспортних засобів, тракторів, дорожньо-будівельної та сільськогосподарської техніки; до ДПС щодо підтвердження інформації про реєстрацію боржника приватним підприємцем; до Головного управління статистики відповідної області про надання інформації щодо реєстрації боржника як засновника будь-якої установи, підприємства, організації; до Відділу виконавчої дирекції ФСС НВП ПЗ про надання інформації щодо отримання страхових виплат; до ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів, депозитарної діяльності, тощо; до Державної комісії цінних паперів та фондового ринку; до Державної нотаріальної контори для отримання Витягу з спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку, або внесення її у реєстр як спадкоємця; до відповідного відділу архітектури щодо виявлення майна боржника (павільйонів, кіосків); безпосередньо до самого боржника про наявність її майна чи коштів, що належить їй та яке знаходиться у інших осіб (дебіторська заборгованість); до Територіального центру зайнятості щодо перебування боржника на обліку, до Державної авіаційної служби України про наявність зареєстрованих за боржником чи її чоловіком цивільних повітряних суден. Крім цього, вказують на те, що державним виконавцем при розгляді справи не було надано суду доказів входження до житла боржника та опису майна, не було вжито заходів по розшуку майна боржника.

В судове засідання окрімГоловного державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2, решта учасників справи (їх представники) не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення Головного державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів скарги на рішення та бездіяльність державного виконавця, апеляційної скарги, а також пояснень державного виконавця у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 450, 451 ЦПК України, відмовляючи у задоволенні скарги, виходив з того, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20.07.2011 року з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ПАТ «Родовід банк» 5454,50 заборгованості за кредитом, 5,46 грн. заборгованості за нарахованими відсотками, 1050,00 грн. плати за управління кредитом, 59928,64 грн. пені, а всього 66438,60 грн. заборгованості за кредитним договором. На виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувало виконавче провадження № 54874003 з виконання виконавчого листа № 2-1426/2011, виданого 16.09.2011 року Залізничним районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Родовід банк» боргу у розмірі 66438,60 грн. 11.10.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54874003 та скеровано сторонам до виконання і відома. Згідно відповіді ГУ Держпраці у Львівській області № 11086/1/9-10 за боржником не зареєстровано рухомого та нерухомого майна, що підлягає реєстрації та взяттю на облік. Як вбачається з відповіді РСЦ МВС у Львівській області рухомого майна за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді ДФСУ боржник доходів не отримує та рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України не має. Відповідно до відповіді УПФУ боржник за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює та пенсію не отримує. Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Львівській області №8-13-0.2-14285/2-17, земельних ділянок у власності та користуванні ОСОБА_3 на території області не зареєстровано. Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 10/02/24161 ОСОБА_3 серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів, відсутня. 20.11.2017 р. державним виконавцем у відповідності до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника, відомості про обтяження внесено до відповідних державних реєстрів. Відповідно до відповіді ГУ ДМСУ у Львівській області № 4601.3.6-99/401.1-17, ОСОБА_3 паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувалася, з огляду на що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не є доцільним. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, боржник володіє на праві спільної сумісної власності квартирою № 2 в буднку № 16 по вул. С.Величка, у м. Львові. Згідно з довідкою з місця проживання про склад сімї і пропски, у вищевказаній квартирі зареєстровані неповнолітні особи, а саме: ОСОБА_4 (дочка, 23.08.2001 р.н.) та ОСОБА_5 (син, 28.12.1998 р.н.), у звязку з чим державним виконавцем, керуючись ст. 18 Закону та п. 28 Розділу VIII» Інструкції з організації примусового виконання рішень», 04.12.2017 р. скеровано до відділу у справах дітей Залізничної районної адміністрації ЛМР запит стосовно погодження на реалізацію вищевказаної квартири. Відповідно до відповіді відділу у справах дітей ЗРА ЛМР № 32вих-6779, орган опіки та піклування не надав дозволу на реалізацію квартири ОСОБА_3 Зважаючи на викладене вище та на відсутність будь-якого іншого майна чи коштів, які належать боржнику, державним виконавцем 31.01.2018 р., керуючись п.2 ч.1 ст.37 Закону винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Суд вважав дії державного виконавця правомірними, а тому підстав для задоволення вимог про визнання дій державного виконавця неправомірними суд не вбачав.

Колегія суддів вважає, що такі висновки не відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Представник Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» ОСОБА_6 12.03.2018 р. звернулася в суд зі скаргою, якою просила: визнати бездіяльність головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП №54874003 по виконанню виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом міста Львова про стягнення 5454,50 заборгованості за кредитом, 5,46 грн. заборгованості за нарахованими відсотками, 1050,00 грн. плати за управління кредитом, 59928,64 грн. пені, а всього 66438,60 грн. заборгованості за кредитним договором, яка полягає у нездійсненні всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання судового рішення неправомірними. Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену 31.01.2018 р. у виконавчому провадженні ВП № 54874003 про стягнення 5454,50 заборгованості за кредитом, 5,46 грн. заборгованості за нарахованими відсотками, 1050,00 грн. плати за управління кредитом-1, 59 928,64 грн. пені, а всього 66 438,60 грн. заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивувала тим, що при винесенні оскаржуваної постанови від 31.01.2017 року у виконавчому провадженні ВП № 54874003 вимоги закону були порушені, а саме всупереч основному принципу ефективного та своєчасного виконання рішення суду не здійснено усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обовязковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Також, із практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що «...право на суд, захищене статтею 6 [Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод], було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" ( 980_079 ) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" ( 980_075 ) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V)» (цитата п. 51 Рішення ЄСПЛ ОСОБА_7 проти України від 15.10.2009 року Заява N 40450/04.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обовязковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та обєктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Зважаючи на наведені норми закону виконання судового рішення є однією із ключових стадій ефективного доступу до суду без якої сам факт звернення до суду і вирішення на користь особи справи було б беззмістовними.

Враховуючи вказане на державну виконавчу службу, приватного виконавця покладено важливий обовязок практичної реалізації судового рішення, що набрало законної сили, неналежне, неповне чи несумлінне виконання якого слід вважати порушує вимоги закону, а також нівелює право особи на доступ до суду як такий.

Як вбачається із матеріалів справи на виконанні у державного виконавця Залізничному відділі державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувало виконавче провадження № 54874003 з виконання виконавчого листа № 2-1426/2011, виданого 16.09.2011 року Залізничним районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Родовід банк» боргу у розмірі 66438,60 грн. 11.10.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54874003 та скеровано сторонам до виконання і відома.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем було проведено ряд виконавчих дій спрямованих на належне виконання судового рішення, однак слід вважати, що державним виконавцем не проведено усіх можливих дій для виконання судового рішення, що відповідно вплинуло на законність та обґрунтованість, зокрема, і оскаржуваної постанови та як наслідок на права та законні інтереси позивача (стягувача) на отримання матеріального результату розгляду його справи, в якому він зацікавлений.

Дійсно, державним виконавцем здійснено ряд запитів; отримано ряд даних з приводу відсутності майна у особи боржника; був здійснений вихід за місцем проживання та зясовано відсутність рухомого майна, яке б могло бути реалізовано з метою виконання рішення; здійснено запит щодо отримання дозволу у органу опіки та піклування для реалізації квартири, що належить на праві сумісної власності боржнику та її дітям, та ін., однак державним виконавцем, не вжито всіх можливих та дієвих заходів з метою забезпечення належного виконання судового рішення, про які, частково, вказує і стягувач.

Зокрема, державним виконавцем не вжито ряду можливих заходів, відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а, також, примусу щодо виконання боржницею своїх обовязків відповідно до ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не отримано вичерпної інформації із банків та інших фінансових установ з приводу наявності рахунків у боржника або стану рахунків; не встановлено факту перебування у шлюбі боржника та наявності майна на праві сумісної власності; також, не вбачається здійснення виклику боржника до державного виконавця з метою подання декларації про доходи та майно, зокрема про майно, яким вона володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України та інших можливих заходів.

Зважаючи на вказане, слід вважати, що суд першої інстанції прийшов до не правильного висновку про вичерпанання виконавцем всіх можливостей щодо виконання судового рішення, що є його прямим обовязком.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід вважати обґрунтованими та таку слід задовольнити, оскаржуване ж судове рішення із ухвалою від 16.11.2018 року про виправлення описки, як додаток до основної ухвали підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення скарги.

Вказаним слід задовольнити апеляційну скаргу визнавши її доводи обґрунтованими. Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 травня 2018 року та ухвалу цього ж суду від 16.11.2018 року про виправлення описки, як додаток скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця задовольнити.

Бездіяльність головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП №54874003 з виконання виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом міста Львова у справі №2-1426/2011, яка полягає у нездійсненні всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання судового рішення визнати неправомірною.

Постанову від 31.01.2018р. про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 54874003 з виконання виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом міста Львова у справі №2-1426/2011 скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного ОСОБА_6.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_8