Справа № 127/5854/19
Провадження № 22-ц/801/861/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 рокуСправа № 127/5854/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №127/5854/19 за матеріалами заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування у трудових відносинах,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження, яка постановлена суддею Іщук Т.П. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, повний текст складено 01 березня 2019 року,

в с т а н о в и в :

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

Просив встановити факт перебування у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Стальконструкція ІФ» з 14 липня 2016 року по 18 липня 2016 року, на посаді монтажника.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2019 року відмовлено у відкритті провадження, оскільки із заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, встановлення факту, який заявник просить суд встановити в даній справі (факт перебування у трудових відносинах), пов`язане з вирішенням спору про порушене право заявника.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

Перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку визначено ч. 1 ст. ст. 315 ЦПК України.

Разом з тим, частиною другою статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону, викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Заява про встановлення факту, що має юридичне значення обґрунтована тим, що він бажає реалізувати своє право на призначення страхових виплат згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Заявник звертався до ТОВ «Стальконструкція ІФ» про внесення в його трудову книжку запису про прийняття на роботу та видачу довідки про середній заробіток за фактично відпрацьований час. Листом від 18 жовтня 2017 року ТОВ «Стальконструкція ІФ» відмовила в задоволенні його заяви, обґрунтовуючи виконання ОСОБА_1 монтажних робіт на об`єкті товариства на підставі договору субпідряду №11/07-16 від 11 липня 2016 року, укладеного з ФОП ОСОБА_2 , що в свою чергу, як зазначено в листі, не породжує трудових відносин ОСОБА_1 з ТОВ «Стальконструкція ІФ».

Крім того, в якості обґрунтування вимог заяви, заявник посилається на норми КЗпП України.

Наведене чітко і однозначно свідчить про те, що існує спір про право.

За змістом п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року (із змінами), відповідно до норм Цивільного Процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З огляду на викладене, висновок міського суду про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі є правильним.

Доводи апеляційної скарги наведеного висновку суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

Наявність даного судового рішення не перешкоджає заявнику звернутись до суду за захистом свого порушеного права в порядку позовного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 травня 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Матківська М.В .

Стадник І.М.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.