ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ України

10 травня 2019 року

м. Харків

справа № 621/3164/18

провадження № 22-ц/818/2073/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хорошевський О.М.

суддів - Пилипчук Н.П., Бровченка І.О.

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07 лютого 2019 року, ухвалене суддею Бібіком О.В. за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ПАТ «Центренерго» звернулось до суду з позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та квартирної плати та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно ліцензій НКРЕ серії АГ №500012 виданої 31.05.2011р.(переоформленої рішенням від 10.11.2015р. №2732), серії АД №041967 виданої 28.02.2013р., серії АД №041970 виданої 28.02.2013р. та Ліцензії НКРЕ серії АЕ №194660 виданої 03.06.2014р. (ст. 6 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» №222 від 02.03.2015р. «Ліцензії на провадження видів господарської діяльності, що на день набрання чинності цим Законом є чинними, продовжують діяти»), рішення Комсомольської селищної ради з Зміївського району Харківської області №732-УІ від 02.08.2013р. та листів до нього Зміївської ТЕС № 08/5056 від 18.08.2017р. і Комсомольського селищного голови №2363/02- 19 від 30.08.2017р. - Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» визначена постачальником та виконавцем житлово-комунальних послуг (послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення) на території смт. Комсомольське (Слобожанське) Зміївського району Харківської області.

У період з вересня 2016 року по вересень 2018 року позивачем надавалися послуги з централізованого опалення та нараховувалася квартирна плата за особовим рахунком НОМЕР_4, на якому обліковується житлове приміщення, а саме: квартира АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстровано п`ять осіб, однак основним квартиронаймачем цього житла є громадянин ОСОБА_1 .

Між позивачем та відповідачем 01.01.2005р. був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення НОМЕР_4 з догадкою угодою до нього від 01.11.2007р.

Оскільки ОСОБА_1 плата за комунальні послуги належним чином не сплачена, утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних у сумі - 18778,51 грн., яку просить стягнути позивач.

Крім того, подання позовної заяви саме до ОСОБА_1 обумовлена приписами ч. 1 ст. 543 ЦК України якою передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Оскільки ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем вказаного житла, на його ім`я відкрито особовий рахунок НОМЕР_4 , тому Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» вимагає виконання обов`язку оплати послуг в повному обсязі з ОСОБА_1 .

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 07 лютого 2019 року позовні вимоги ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції заборгованість за комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з централізованого опалення - 12652,83 грн., квартирна плата - 4528,59 грн. інфляційні нарахування - 1060,21 грн. та 3% річних - 536,88 грн., ), а всього в сумі - 18778 (вісімнадцять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 51 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Скарга містить посилання на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Судом першої інстанції визнано договір № 7520 про надання послуг не належним доказом, проте всупереч цьому суд зазначив, що це не свідчить про те, що цей договір не укладався, що цей договір тягне за собою відповідні зобов`язання.

Також, не можна погодитись з твердженням суду, що позивачем надано докази виникнення між сторонами договірних відносин лише виходячи з рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2017 року, яке набрало законної сили, яким встановлено, що квартира АДРЕСА_1 придбана у 2004 році Зміївською районною державною адміністрацією в числі інших квартир, що передбачалися для забезпечення житлом військовослужбовців. Ордер на квартиру за вказаною адресою видано виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради ОСОБА_1 зіскладом трьох осіб ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ). ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем цього житла, (а. с. 29-32).

Крім того, з рішення Зміївського районного суду від 20.12.2017 вбачається, що ОСОБА_1 з моменту виникнення у нього права користування квартирою, як наймач житлового приміщення, користувався нею, не втрачав з нею зв`язок, звертався до суду за захистом своїх порушених прав наймача житлового приміщення, здійснював витрати на житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.10.2018 в справі №621/2809/18 скасовано судовий наказ від 11.06.2018 року, виданий за вимогою Публічного акціонерного товариства "Центренерго» в особівідокремленого структурного підрозділу Зміївської теплової електричної станції про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги станом на 28.02.2018 в розмірі 14807 грн. 07 коп.

Вважає, що відповідач не отримував послуги, оскільки не проживав у зазначеній квартирі, а тому суд дійшов до помилкового висновку, що між сторонами виникли зобов`язальні відносини.

Крім того, судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам відповідача наданим у відзиві. А саме: що квартиронаймачів у квартирі АДРЕСА_1 троє, що відповідачу послуги не надавались, оскільки він там не проживав, договору на надання послуг не укладав, мешкав за іншої адреси та сплачував там комунальні послуги, що квартира опечатана слідчим та в ній ніхто не проживає, що відповідачами повинні бути ті особи які проживають в зазначеній квартирі на теперішній час - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від ПАТ «Центренерго» в якому містяться такі самі посилання та обґрунтування, що і в позовній заяві.

ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, з посиланнями на ті ж обставини, що зазначені і в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи..

За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано докази виникнення між сторонами договірних відносин та невиконання з боку відповідача ОСОБА_1 , який є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 , умов договору щодо оплати наданих послуг у встановлені строки.

Частково погоджуючись з висновками суду першої інстанції судова колегія бере до уваги наступне.

Рішенням Зміївського районного суду від 20.12.2017 року встановлено, що наймачем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 29-32).

Положенням про Зміївську теплову енергетичну станцію Публічного акціонерного товариства «Центренерго», затвердженого Загальними зборами акціонерів ПАТ «Центренерго» від 22.07.2016 року (протокол № 2) передбачено, що предметом діяльності Теплової електростанції є здійснення виробництва та передачі (постачання) електричної та теплової енергії, а також інших видів діяльності, які зазначені у Розділі 3 Статуту Товариства(а.с. 11).

Для здійснення такої діяльності ПАТ «Центренерго» були отримані відповідні ліцензії (а.с. 14-16).

Рішенням Комсомольскої селищної ради Зміївського району Харківської області № 732 - VI від 02.08.2013 року вирішено визначити переможця конкурсу ПАТ «Центренерго» Зміївська ТЕС постачальником та виконавцем житлово-комунальних послуг (послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення) на території смт. Комсомольське Зміївського району Харківської області терміном на 2013-2017 рр.

Таким чином позивачем надано докази того, що відокремлений підрозділ Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» до 31.12.2017 року був постачальником та виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення на території смт. Комсомольське Зміївського району Харківської області.

Будь - яких доказів того, що позивач отримав право нараховувати та отримувати квартирну плату від мешканців буд. АДРЕСА_3 суду не надано.

Крім того, договір № 7520 від 20.04.2016 року, примірник якого надано суду не можна вважати укладений сторонами, оскільки він не містить підпису ОСОБА_1 (а.с. 25-26).

Проте, споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Також, судова колегія бере до уваги обставини, встановлені рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2017 року, а саме, що квартира АДРЕСА_1 придбана у 2004 році Зміївською районною державною адміністрацією в числі інших квартир, що передбачалися для забезпечення житлом військовослужбовців. Ордер на квартиру за вказаною адресою видано виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради ОСОБА_1 зі складом трьох осіб ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ). ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем цього житла, (а. с. 29-32).

Рішенням Зміївського районного суду від 20.12.2017 встановлено, що ОСОБА_1 з моменту виникнення у нього права користування квартирою, як наймач житлового приміщення, користувався нею, не втрачав з нею зв`язок, звертався до суду за захистом своїх порушених прав наймача житлового приміщення, здійснював витрати на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту першого частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом п`ятим частини 3 статті 20 цього Закону України обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Із зазначених положень випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідачем не було доведено, що у період з 09. 2016 до 31.12.2017 року позивачем послуги не надавались . Не надано і доказів того, що відповідач звертався до позивача з заявою про зупинення надання послуг у зв`язку з його тимчасовою відсутністю. Тому посилання апеляційної скарги на не проживання в квартирі та не користуванням послуг не можна вважати обґрунтованими.

Таким чином, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами.

Згідно з пунктом сьомим Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, ОСОБА_1 є наймач житлового приміщення, у яке подається послуга позивача і повинен сплачувати за надання послуг.

До того ж, суду не надано доказів того, що договір № 7520 від 01.01.2005 року укладений між сторонами втратив чинність.

Доводи апеляційної скарги про те, що кв . АДРЕСА_1 була опечатана, а тому користуватись нею не було можливості не можна вважати таким, виключають зобов`язання відповідача.

Згідно довідки Зміївського районного відділу ГУМВСУ в Харківській області від 30.11.2016 року у зв`язку з провадженням у кримінальній справі зазначена квартира зачинена та опечатана 14.11.2016 року. У квартирі ніхто не мешкає.

Однак ця довідка свідчить про те, що квартирою не користувались протягом 14-30 листопада 2016 року.

До того ж з тексту договору № 7520 від 20.04.2016 року, який готувався працівниками позивача, вбачається, що зазначена квартира обладнана приладом обліку споживання холодної та гарячої води, за показниками яких і здійснювалось нарахування.

Надання послуг з опалення відбувається незалежно від того користується споживач житлом чи ні.

Розмір нарахованих позивачем заборгованостей за надані послуги відповідачем не оспорювались.

За таких обставин судом може бути прийнятий розрахунок заборгованості наданий позивачем за період з вересня 2016 до 31 грудня 2017 року в сумі 8211,65 грн. (а.с. 19-20).

3% річних та інфляційні нарахування за невиконання основного зобов`язання ОСОБА_1 . судова колегія стягує в межах заявлених позовних вимог.

3 % річних від суми заборгованості в сумі 8211,65 грн. за 699 днів складає 471,77 грн. (8211,65 грн.*699 (дні прострочення) *3% / 365 (дні в році) = 471,77 грн.).

Інфляція нарахована на суму боргу 8211,65 грн. складає 2085,49 грн.

Керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, оскаржуване рішення підлягає зміні згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07 лютого 2019 року- змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 ) на користь ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (місцезнаходження: 63460, Харківська область, Зміївський район, смт. Слобожанське, Балаклійське шосе, 2, ) заборгованість за комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з централізованого опалення - 8211,65 грн. (на р/р НОМЕР_6 АТ «Ощадний банк» м. Київ, МФО 300465, ), інфляційні нарахування - 2085,49 грн. та 3% річних - 471,77 грн. (на р/р НОМЕР_7 в АТ «Ощадний банк» м. Київ, МФО 300465, ), а всього в сумі - 10768 (десять тисяч сімсот шістдесят вісім) 91 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 ), на користь ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (місцезнаходження: 63460, Харківська область, Зміївський район, смт. Слобожанське, Балаклійське шосе, 2, ) судові витрати за подання позовної заяви у сумі 1010 одна тисяча десять) грн. 33 коп.

Стягнути з ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (місцезнаходження: 63460, Харківська область, Зміївський район, смт. Слобожанське, Балаклійське шосе, 2, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 ), судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 1515 (одна тисяча п`ятсот п`ятнадцять) грн. 49 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В порядку ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повне текст постанови складено 10 травня 2019 року.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: Н.П. Пилипчук

І.О. Бровченко