Справа № 486/269/19
Провадження № 2/486/257/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Франчук О.Д.

секретар - Деменко К.Л.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

07 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власницею будинку АДРЕСА_1 . Окрім неї в даному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 Тривалий час останній в даному будинку без поважних причин не проживає. Посилаючись на те, що всі витрати зі сплати комунальних платежів вона несе самостійно, а також позбавлена можливості оформити субсидію для зменшення їх розміру, просила суд визнати ОСОБА_2 втратившим право користування даним будинком.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов до суду не надав.

ІІ. Заяви та клопотання учасників справи.

В судовому засіданні позивач просила суд допитати свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

07 лютого 2019 року автоматизованою системою документообігу справу було розподілено головуючому судді Савіну О.І.

05 квітня 2019 року в зв`язку з тривалою хворобою судді Савіна О.І. було здійснено повторний розподіл справи та визначено для розгляду справи суддю Франчук О.Д.

09 квітня 2019 року Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, суддею Франчук О.Д. справу було прийнято до свого провадження, відкрито провадження у даній справі та призначено її до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження.

23 квітня 2019 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було призначено справу до судового розгляду.

Виклик відповідача ОСОБА_2 в судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Однак, будучи належним чином повідомленим, останній до суду не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзив до суду не подав.

А тому, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

З досліджених у судовому засіданні письмових матеріалів справи судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 31 січня 2019 року, житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 4).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 6 в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 - власник та ОСОБА_2 - син. (а.с. 7).

Згідно актів про не проживання від 04 січня 2018 року та від 14 січня 2019 року, ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 більше року не проживає.

Факт непроживання відповідача в даному будинку підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

V. Оцінка суду.

Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 .

Згідно положень ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Зі змісту ст.ст. 386, 391 ЦК України слідує, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні більше року не проживає.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 понад один рік не проживає, суд вважає, що він втратив право користування вказаним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 141 ,258, 259, 265, 353, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Врадіївського району Миколаївської області, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.Д. Франчук