Справа № 345/799/19
Провадження № 22-ц/4808/717/19
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Василишин Л.В.

секретаря Турів О.М.

з участю ОСОБА_1 та її представника адвоката Аверкової Н.О.

представника ОСОБА_2 адвоката Бойка Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Калуського міськрайонного управління юстиції про скасування державної реєстрації на об`єкт незавершеного будівництва та державної реєстрації запису про право власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 01 квітня 2019 року, постановлену в складі судді Мигович О.М. у м.Калуші,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Калуського міськрайонного управління юстиції про скасування державної реєстрації на об`єкт незавершеного будівництва та державної реєстрації запису про право власності.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 07 травня 2008 року, укладеного з Калуською міською радою їй належить на праві власності земельна ділянка по АДРЕСА_1 , площею 0,0143 га, кадастровий номер НОМЕР_1 призначена для обслуговування нежитлового приміщення магазину. Даний договір зареєстрований у Калуському районному відділі Івано-Франківський регіональний ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в книзі зроблено запис 320/01-28 від 14 травня 2008. Суміжному землекористувачу ОСОБА_2 згідно державної реєстрації права власності №72510284 від 08 листопада 2016 року належить право власності на незавершений об`єкт будівництва, що розміщений на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Посилаючись на те, що рішенням Львівського апеляційного суду від 13 березня 2018 року містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 скасовані, а тому відповідно п. 2 ч. 1 ст.27-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дана реєстрація права власності підлягає скасуванню, просила скасувати державну реєстрацію на об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 належного ОСОБА_2 та державну реєстрацію запису про право власності №72510284 від 08 листопада 2016 року на зазначене майно.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 01 квітня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Калуського міськрайонного управління юстиції про скасування державної реєстрації на об`єкт незавершеного будівництва та державної реєстрації запису про право власності. Роз`яснено позивачу право на звернення з позовом до Господарського суду Івано-Франківської області, в порядку господарського судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, вказуючи на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Крім того, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно з ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проводиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв`язку із цим суд відповідно до ч. 1 ст. 21, ст. 393 ЦК України визнає незаконними і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права та інтереси. За змістом п. 27 Постанови Пленуму ВСС з розгляду цивільних та кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних та визначення підсудності цивільних справ» такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала просить задовольнити цю скаргу.

Представник ОСОБА_2 заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обгрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір виник між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 . Враховуючи суб`єктний склад учасників справи, характер правовідносин, що склались між ними, суд прийшов висновку, що вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, тому відмовив у відкритті провадження у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 та роз`яснив позивачу право на звернення із цим позовом в порядку господарського судочинства.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (у чинній редакції) передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частини 2, 3 статті 4 зазначеного Кодексу).

Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів (пункт 6 частини першої статті 12 ГПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю) (пункт 6 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).

Установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані як фізичні особи - підприємці, між ними виник спір з приводу права користування нежитловим приміщенням по АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, скасування державної реєстрації на об`єкт незавершеного будівництва та скасування державної реєстрації запису про право власності.

Так як ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані як фізичні особи - підприємці, між ними виник спір з приводу господарської діяльності, на який поширюється юрисдикція господарських судів.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).

З огляду на викладені правові норми та практику Європейського суду з прав людини щодо питання тлумачення і застосування пункту 1 статті 6 Конвенції, суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на справедливий суд. Адже право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону щодо прийнятності відповідної заяви.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 01 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 23 травня 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

Л.В.Василишин