Справа № 761/1268/19
Провадження № 2/761/3510/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), у якому вказала, що в останні роки шлюбного життя між сторонами погіршилися стосунки через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинено. Подальше примирення та існування шлюбу неможливе, суперечить інтересам сторін та інтересам їх спільних дітей. Тому, позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання дітей з нею.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але подав заяву, у якій просив перенести розгляд справи та вказав, що наразі сторони тимчасово проживають окремо. Відповідач не бажає розлучатися з позивачем та має надію на примирення сторін.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2019 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання за участю сторін.

Ухвалою суду від 19.08.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе розглянути дану справи за відсутності відповідача, оскільки це не перша його неявки на судове засідання, з часу відкриття провадження сторони так і не примирилися, а також позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 листопада 2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №3936 від 19 листопада 2011 року (а.с. 4).

Сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4) та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 5).

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя

Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Доказів примирення стороною відповідача надано не було.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, вони не підтримують сімейні стосунки та не проживають разом тривалий час, сім`я сторін розпалась остаточно і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, а тому позовну заяву можливо частково задовольнити і шлюб потрібно розірвати.

Стосовно позовних вимог про визначення місця проживання дітей з позивачем варто звернути увагу на наступне.

У відповідності до положень ст.ст. 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови «Про судове рішення у цивільних справах», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

За вказаних обставин, суду не надано доказів того, що права позивача у даному випадку з боку відповідача порушені, враховуючи відсутність спору між сторонами про визначення місця проживання дитини чи іншого порушення права з боку відповідача, що підлягають захисту у відповідності до способів, визначених ст. 16 ЦК України.

При цьому, суд додаткового роз`яснює позивачу, що у випадку порушення її прав чи виникнення спору з приводу визначення місця проживання дітей, вона має право звернутися до суду з відповідним окремим позовом.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21, 24, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 217-242, 258-259, 268, 272-273, 352, 354, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 19 листопада 2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №3936 від 19 листопада 2011 року, - розірвати.

У задоволенні іншої частини позовних вимог про визначення місця проживання дітей, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі - 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Осаулов А.А.

Повний текст рішення складено 26.09.2019 року