Справа № 750/3959/19
Провадження № 2/750/1282/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2019 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого судді Требух Н.В.,
за участі секретаря судового засідання Будаш М.В.,
справа №750/3959/19
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів
за участі: позивача, його представника адвоката Руденок П.С., відповідача
08.04. 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 16.06.2017 року, від якого мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Одночасно просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця та на своє утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 18.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального провадження та відкрито провадження.
В судовому засіданні позивач, її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити.
Відповідач позов визнав повністю.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини.
Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 червня 2017 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Примирення між сторонами не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.
Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На даний час дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні.
За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст..180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст.. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст..84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатним, позов визнав в повному обсязі суд вважає за необхідне позов задовольнити.
Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 роз`яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст. 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Проте, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.
Так як відповідач є учасником бойових дій та в силу ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, сума судового збору сплачена позивачем при пред`явленні зустрічного позову підлягає компенсації за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
в и р і ш и в:
Позовні вимоги задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 паспорт НОМЕР_2 від 24.12.2004 року), зареєстрований 16 червня 2017 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №919 розірвати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08.04.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 08.04.2019 року.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 24.05.2019 року.

Суддя Н.В.Требух