провадження номер 2/752/105/19
УХВАЛА

18.02.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левцун Андрій Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко Олексій Володимирович, про визнання недійсними заповіту та договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левцун Андрій Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко Олексій Володимирович, про визнання недійсними заповіту та договору довічного утримання.

Вказана справа перебуває в провадженні суду з 21.08.2015 року.

В судове засідання 05.12.2018 року представник позивача не з"явилася , подавши суду письмове клопотання про неможливість прибуття в судове засідання, в зв»язку з хворобою. До вказаного клопотання, представником позивача не було додано будь-яких доказів на підтвердження поважності неявки.

В судове засідання 18.02.2019 року позивачі не з»явилися та явку свого представника в суд не забезпечили( хоча про дату судового розгляду були повдомлені). Про причини своєї неявки суд не повідомив. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався, зокрема, про відкладення розгляду справи, в зв»язку з неможливістю прибуття з поважних причини або забезпечення явки свого представника.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, подав до суду письмове клопотання в якому просив залишити позов без розгляду в зв»язку з повторною неявкою позивачів та його представника, зазначивши про зловживання стороною позивачів своїми процесуальними правами та затягування розгляду справи. Одночасно просив вирішити питання та скасувати заходи забезпечення позову шляхом зняття арешту із квартири.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід залишити без розгляду за наступних підстав.

Судом встановлено, що в судові засідання, які були призначені на 05.12.2018 року та 18.02.2019 року - позивач не з»явився. Про розгляд справи позивач повідомлявся належним чином. Явку свого представника позивач не забезпечив. Про поважність причин неявки з відповідними доказами про це, суду надано не було. З клопотаннями про надання часу для можливості укладення договору з іншим представником позивач суду завчасно не подав, як і не надав суду заяву про можливість розгляду справи без його участі.

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач не з»явився до суду повторно без поважних причин.

Згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальнимиправами не допускається.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Між тим, статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно із ч. 5 ст. 223, п. 3 ст. 257 ЦПК України,суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з»явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

При цьому, закон жодним чином не пов'язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об'єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов'язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов'язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на розумні строки розгляду справ, та те, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, суд вважає за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки, позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 257, 158 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левцун Андрій Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко Олексій Володимирович, про визнання недійсними заповіту та договору довічного утримання - залишити без розгляду.

Роз»яснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п»ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Головуючий Н.П. Чередніченко