Справа № 180/237/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 квітня 2019 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Янжули О.С.
при секретарі Котовій Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 180/237/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Марганецька міська рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
07 лютого 2019 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа: Марганецька міська рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 18 лютого 1977 року, відповідно до ордеру № 145, виданого на ім'я його батька ОСОБА_3, він разом з батьками та братом ОСОБА_2, отримали право на користування квартирою № 106 у будинку № 4 по Східному кварталу в м. Марганці Дніпропетровської області, в якій і були зареєстровані у встановленому законом порядку.
15 квітня 1996 року їх батько, який був наймачем даної квартири, помер.
У вказаній квартирі залишилися зареєстрованими він та його брат, який ще до смерті батька виїхав до Росії на заробітки, деякий час брат приїздив до м. Марганець, а впродовж залишився на постійне проживання у Російській Федерації.
Таким чином, відповідач з 1994 року за вказаною адресою не проживає, квартирою не користується, комунальні послуги не сплачує, будь-яких витрат по утриманню квартири не здійснює, його особистих речей у квартирі не має, ніяких перешкод у проживанні відповідача у квартирі ним не чинилося, поважних причин його відсутності за місцем реєстрації немає.
Відповідач обіцяв йому знятися з реєстрації у добровільному порядку, однак цього не зробив, його місцезнаходження невідоме, ніяких зв'язків між собою вони не підтримують.
Оскільки до смерті батька, на момент його смерті та після його смерті, він проживав і до теперішнього часу проживає у даній квартирі, а його брат, як на момент смерті батька, так і до теперішнього часу, у вказаній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, то він вважається квартиронаймачем даної квартири.
У зв'язку з реєстрацією у квартирі відповідача, він позбавлений можливості оформити субсидію та вирішити питання приватизації житла, крім того, розмір комунальних платежів та право на субсидію залежить від кількості зареєстрованих у помешканні осіб і отриманих ними доходів, а тому за захистом своїх прав та інтересів вимушений звернутись до суду. Просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою № 106 в будинку № 4 по Східному кварталу в м. Марганці, Дніпропетровської області.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку.
Представник Марганецької міської ради у судове засіданні не з' явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку.
Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3, який помер 15 квітня 1996 року, приходився позивачу батьком, а відповідач по справі - братом.
18 лютого 1977 року, відповідно до ордеру № 145, виданого ЖКО МГОК на ім'я ОСОБА_3, позивач, разом з батьками та братом ОСОБА_2 отримали право на користування квартирою № 106 у будинку № 4 по Східному кварталу в м. Марганці Дніпропетровської області ( а.с.7), в якій були зареєстровані у встановленому законом порядку.
15 квітня 1996 року ОСОБА_3, який був наймачем даної квартири, помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 1-КИ № 092015, виданою 17 квітня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Марганецького виконкому ( а.с.8).
Після смерті ОСОБА_3 у квартирі залишилися зареєстрованими позивач - ОСОБА_1 та його брат - ОСОБА_2, що підтверджується довідкою №257 від 30.01.2019 року, виданою головою ОСББ «Щаслива оселя» ( а.с.9).
Як зазначає позивач у позові, його брат ще до смерті батька виїхав до Російської Федерації, спочатку на заробітки, а впродовж залишився там на постійне проживання.
З 1994 року відповідач у вказаній квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не приймає, комунальні платежі не сплачує, будь-яких витрат по утриманню квартири не здійснює, його особистих речей у квартирі не має. Внаслідок реєстрації в квартирі відповідача, позивач позбавлений можливості оформити субсидію та вирішити питання приватизації житла, крім того, розмір комунальних платежів, та право на субсидію залежить від кількості зареєстрованих у помешканні осіб і отриманих ними доходів .
У добровільному порядку відповідач з місця реєстрації не знявся, його місцезнаходження позивачу невідоме, зв'язків між собою сторони не підтримують, а тому за захистом своїх прав та інтересів позивач вимушений звернутись до суду.
Актом від 30 січня 2019 року, затвердженого головою ОСББ «Щаслива оселя» підтверджується, що ОСОБА_2 значиться зареєстрованим у квартирі № 106, будинку № 4 по Східному кварталу в м. Марганець, Дніпропетровської області, однак за вказаною адресою не проживає з 1994 року ( а.с.10).
Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також і довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 15.02.2019 року ( а.с.18).
Оскільки позивач до смерті свого батька, на момент його смерті та після його смерті, проживав і до теперішнього часу проживає у вказаній квартирі, а відповідач по справі з 1994 року і до теперішнього часу, тобто на момент смерті батька та після його смерті, у вказаній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, то позивач вважається квартиронаймачем даної квартири.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач мав можливість користуватися спірним житловим приміщенням, позивачем ніяких перешкод у проживанні відповідача у квартирі не чинилося, майно та речі відповідача у квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало.
Відсутність відповідача за місцем мешкання понад шести місяців, без поважних причин дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні понад шести місяців, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та аналізуючи здобуті по справі докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою № 106 в будинку № 4 по Східному кварталу в м. Марганці, Дніпропетровської області.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданими до матеріалів справи квитанціями.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.316,319,321,391,405 ЦК України, ст.ст. 2,3,4,6,9,10,12,13,19,28,76,81,141,247,258,259,263-265,274-277,280-283,
289,354-355 ЦПК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Марганецька міська рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим привішенням - задовільнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування квартирою № 106 в будинку № 4 по Східному кварталу в м. Марганці, Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ( НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, (НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_3, уродж. ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О. С. Янжула