Справа № 487/2427/17
Провадження № 2/487/52/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі судді Біцюка А.В., за участю секретаря Демиденко Н.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки в спільному майні, визнання та припинення права власності,

В С Т А Н О В И В:

04.05.2017 року ОСОБА_3 звернувсядо Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_4, в якому посилаючись на те, що йому належить Ѕ частка квартири АДРЕСА_1, в подальшому уточнивши позовні вимоги, просить суд:

1. Зобовязати відповідача ОСОБА_4 виплатити позивачу ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості Ѕ частки квартири АДРЕСА_1.

2. Визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

3. Припинити за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що є власником Ѕ частки квартири АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва. Власником іншої Ѕ частки вказаної квартири є відповідач ОСОБА_4. Кожен зі співвласників вправі вимагати виділ своєї долі із спільного майна. За такого просить суд припинити його право власності на частку спірної квартири та стягнути з відповідачки компенсацію вартості його Ѕ частки квартири.

Позивач ОСОБА_3 до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримував в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно належним чином, суду надала заперечення та відзив на позовну заяву, в яких суду пояснює, що дійсно вона є власником Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 на підставі приватної спільної часткової власності. Власником іншої Ѕ частки квартири є позивач ОСОБА_3 06.06.2016 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва було визначено порядок користування вказаною квартирою: у користування ОСОБА_3 виділено житлову кімнату площею 19,4 кв.м., з лоджією площею 2,1 кв.м.; у користування ОСОБА_4 виділено житлову кімнату площею 10,2 кв.м., житлову кімнату площею 12,0 кв.м., з лоджією площею 2,1 кв.м.; у спільному користуванні співвласників залишено кухню площею 7,5 кв.м., коридор площею 4,7 кв.м., ванну площею 2,6 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м. Зазначеного порядку відповідач дотримується, перешкод у користуванні житлом позивачу не чинить, він має ключі від спірної квартири, витрати на утримання житла сторони несуть солідарно. Згідно ч.2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Орієнтовна вартість Ѕ частини спірної квартири, виходячи з орієнтовної середньої ринкової вартості аналогічних обєктів нерухомого майна в цій же місцевості, складає 444866,03 грн. На даний час відповідач тимчасово не працює, доглядає за своїми батьками, які є інвалідами, власних заощаджень не має. У звязку з цим відповідач неспроможна виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за нею права власності на спірну квартиру. Іншого житла ОСОБА_4 не має, а тому стягнення з неї такої компенсації призведе до позбавлення її житла у разі примусового виконання рішення суду. На підставі вищевикладеного просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнавав, проти задоволення позову заперечував.

Зясувавши позиції сторін, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності Ѕ частина квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію речових прав №28501588, виданим Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації від 25.12.2010 року.

Інша Ѕ частина вказаної квартири належить ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №96412739 від 06.09.2017 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.06.2016 року було визначено порядок користування квартирою №88 в буд. №52 по вул. Крилова в м. Миколаєві: у користування ОСОБА_3 виділено житлову кімнату площею 19,4 кв.м., з лоджією площею 2,1 кв.м.; у користування ОСОБА_4 виділено житлову кімнату площею 10,2 кв.м., житлову кімнату площею 12,0 кв.м., з лоджією площею 2,1 кв.м.; у спільному користуванні співвласників залишено кухню площею 7,5 кв.м., коридор площею 4,7 кв.м., ванну площею 2,6 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом, або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Згідно з Висновком експерта №18-738 судової оціночно-будівельної експертизи від 26.07.2018 року, ринкова вартість Ѕ частки обєкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 складає 412 134,10 грн. без ПДВ.

Позивачем не доведено, що відповідач має достатню можливість сплатити йому компенсацію вартості Ѕ частки спірної квартири.

Твердження позивача про те, що відповідач працює за кордоном та має достатньо коштів для виплати йому компенсації вартості належної йому Ѕ частки квартири не підтверджені жодними доказами, а тому не приймаються судом до уваги.

Власних заощаджень відповідач не має, а тому не в змозі виплатити позивачу вказаний розмір ринкової вартості Ѕ частки спірної квартири.

Іншого житла позивач не має, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1 №96412739 від 06.09.2017 року.

Крім того, відповідач не створює позивачу жодних перешкод у користуванні житлом, останній має ключ від спірної квартири. Витрати на утримання житла сторони несуть солідарно.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник користується майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. При здійснення своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватись моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобовязує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, проаналізувавши вищевикладене, враховуючи, що у звязку зі скрутним матеріальним становищем відповідачка не спроможна виплатити компенсацію вартості належної позивачу Ѕ частки спірної квартири, суд приходить до висновку, що виплата компенсації становить для відповідачки надмірний тягар, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки в спільному майні, визнання та припинення права власності задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 13, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки в спільному майні, визнання та припинення права власності, відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або до того ж суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15.02.2019 року.

Суддя Біцюк А. В.