ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

26 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 629/6183/18

провадження № 22-ц/818/1999/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Бурлака І.В., Кругова С.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - ОСОБА_2;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2004 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина відповідач не надає. У зв'язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина аліменти у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 768 гривень 40 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що при встановленні розміру аліментів судом не враховано обставин, передбачених ст.182 Сімейного кодексу України, а саме: ОСОБА_2 є здоровим молодим чоловіком, малолітній син є єдиною дитиною відповідача, стягнення по виконавчим документам з платника аліментів не проводиться, він не має на утриманні непрацездатних батьків чи інших осіб. Вважає, що визначений розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Зазначає, що відповідач в змозі сплачувати більшу суму аліментів.

ОСОБА_2 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що отримує невелику заробітну плату, яку виплачують частково та із затримками, але не зважаючи на це з лютого 2019 року сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3 (довідки № 117, 118 від 14.03.2019). Також вказує на те, що крім аліментів неодноразово намагався надати своєму сину додаткову матеріальну допомогу, але ОСОБА_1 перешкоджає спілкуванню з сином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 - не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів,суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2014 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане 05.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 166. Від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1, виданим 28 травня 2015 року виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, актовий запис № 13. З даного свідоцтва вбачається, що відповідач по справі є батьком дитини. В теперішній час відповідач добровільно постійної матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Відповідно до довідки Катеринівського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області від 12.11.2018 року № 531/02-30, позивач спільно з дитиною проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач мешкає окремо. До 13 листопада 2018 року мешкав разом з позивачем і дитиною та забезпечував свою родину.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дітей і його виконання.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За положеннями з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» № 407 від 06.12.2018 року, виданої ОСОБА_2, що він працює в ТОВ «ЛКМЗ» з 21.06.2007 року та займає посаду інженер 2 к. Дохід за період з 01.06.2018 року по 30.11.2018 року склав 38 260,46 грн. (а.с. 24).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 липня -1559 грн., з 1 грудня -1626 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року становить 1626 грн, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2027 гривень.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення нею повноліття, з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» для дитини віком дo 6 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Вказану суму аліментів суд правильно вважав достатньою для задоволення розумних потреб дитини.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - І.В. Бурлака

С.С. Кругова