КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 752/5502/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/7811/2019Головуючий у суді першої інстанції - Плахотнюк К.Г. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Чобіток А.О, Ящук Т.І.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представників позивача Ямчука О.П. , Шуберта Е.С. ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Колосінським Ігорем Анатолійовичем , який діє на підставі довіреності, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року про відмову в забезпеченні позову у цивільній справі за позовом Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за користування гуртожитком,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.03.2019 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення зустрічного позову (а.с.32,33).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви. Вказує, що висновок суду про передчасність подання заяви про забезпечення позову у зв`язку з тим, що зустрічна позовна заява не була прийнята судом до розгляду спільно з первісним позовом, суперечить вимогам закону і порушує права позивачки, яка може бути виселена з гуртожитку (а.с.35-41).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.04.2019 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.46-48).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.05.2019 справу призначено до розгляду (а.с.50,51).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували за її безпідставністю та необґрунтованістю і просили ухвалу суду залишити без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві на адресу суду підтримала вимоги апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_5 , оскільки її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_3 про забезпечення зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що на час подання та вирішення заяви про забезпечення зустрічного позову питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом судом не вирішено, а відтак й відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення зустрічних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 15.03.2018 до Голосіївського районного суд м. Києва надійшла позовна заява Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за фактичне перебування у гуртожитку, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.03.2018 (суддя Мирошниченко О.В.) відкрито провадження у справі (а.с.12-14).

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що справу передано до провадження судді Плахотнюк К.Г. 21.05.2018.

11.03.2019 до суду надійшла заява ОСОБА_3 про забезпечення поданого нею зустрічного позову шляхом заборони Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України вчиняти дії щодо: виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з гуртожитку; чинення перешкод у користуванні займаною кімнатою в гуртожитку, в тому числі вільного входу та виходу з гуртожитку, користування житлово-комунальними послугами.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні заяви відмовлено.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частина 3 вказаної статті закріплює, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із частино 1 статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення позову якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, вирішуючи питання забезпечення позову (зустрічного позову) слід пересвідчитись, що вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам.

Як свідчать матеріали контрольного провадження Смоляк Л.А. подала зустрічну позовну заяву про зобов`язання Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України здійснити перерахунок заборгованості за проживання гуртожитку та відшкодування моральної шкоди, проте, на час звернення до суду з заявою про забезпечення зустрічного позову та її розгляду, питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом та їх об`єднання в одне провадження, у відповідності з вимогами статті 193 ЦПК України, судом не вирішено.

Отже, за відсутності процесуального вирішення указаного питання, суд першої інстанції позбавлений можливості, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, зустрічним позовним вимогам.

Також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали і задоволення заяви про забезпечення зустрічного позову доводи апеляційної скарги щодо можливого виселення відповідачів з гуртожитку, оскільки питання виселення особи з займаного жилого приміщення може бути вирішене лише у судовому порядку, проте такі вимоги позивачем у даному спорі не заявлено.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Колосінським Ігорем Анатолійовичем - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року про відмову в забезпеченні позову по цивільній справі за позовом Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за користування гуртожитком - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 29 травня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді А.О. Чобіток

Т.І. Ящук