РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/14108/17

Провадження № 22-ц/4815/690/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є пенсіонером за віком.

Розмір пенсії, яку вона отримує не забезпечує їй необхідного мінімуму для проживання.

Позивач хворіє важкою формою цукрового діабету типу ІІ, хворобами серця та дисциркуляторною енцефалопатією ІІІ ступеню.

В 2010 році перенесла гіпертонічний криз, наразі потребує інсулінотерапії та купівлі різних дороговартісних лікарських засобів.

Проживає з колишнім чоловіком та донькою, які не надають їй жодної матеріальної допомоги та вчиняють насильство щодо неї.

Просила позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку, але не менше суми встановленого прожиткового мінімуму для непрацездатної особи щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання довічно в розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 вересня 2017 року.

Рішення суду мотивовано тим, що згідно з положеннями Конституції України та Сімейного Кодексу України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків та утримувати їх.

Сторонами не надано доказів позбавлення позивача батьківських прав відносно відповідача та ухилення нею від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дочки - ОСОБА_2

Судом враховано доводи ОСОБА_1 про потребу у матеріальній допомозі, у зв`язку з її станом здоров`я.

04 квітня 2019 року ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій вона, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процессуального права, просить оскаржувне рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Незважаючи на те, що позивач для неї є рідною матір`ю, остання, проявляючи агресію, фактично вигнала її з квартири, до якої взагалі не пускає, у зв`язку з чим вона змушена нести витрати на оплату оренди житла.

Вказує, що навчається у Рівненському відділенні Національної академії внутрішніх справ на платній основі та на її утриманні знаходиться донька, яка також навчається на платній формі навчання.

Оскільки пенсія позивача не є меншою, ніж встановлений законом прожитковий мінімум для категорії осіб, до якої вона відноситься, підстави вважати, що позивач є особою, яка потребує сторонньої матеріальної допомоги - відсутні.

18.04.2019 року ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм процесуального та матеріального права з повним з`ясуванням усіх обставин справи, яким було надано правильну правову оцінку.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 березня 2019 року - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , що не оспорюється сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1 від 30.11.2006 року та отримує пенсію за віком (а.с. 5, 6)

Встановлено, що ОСОБА_1 страждає важкою формою цукрового діабету типу ІІ, в стадії субкомпенсації та потребує інсулінотерапії, хворобами серця та дисциркуляторною енцефалопатією ІІІ ступеню, що підтверджується довідкою Центральною міською лікарнею м. Рівне 03.05.2017 року, випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 2964 та епікризами (а.с. 7-12).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Статтею 202 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.

Таким чином, моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним.

Так, суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивач отримує соціальне забезпечення від держави в достатньому розмірі, оскільки розмір пенсії, яку вона отримує перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, згідно довідки Центральної міської лікарні м. Рівне № 1-9/1338 від 21.05.2018 року ОСОБА_1 інсулін отримує безкоштовно (а.с. 180).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вичерпний перелік підстав, які звільняють від доказування, визначений ст.82 ЦПК України і до їх переліку не належать доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, які зводяться до заперечень висновків суду та направлені на переоцінку доказів.

Так, посилання позивача на незадовільний стан здоров`я не підтверджують обставин її щомісячних витрат на лікування, які перевищують її дохід у вигляді пенсії.

Зважаючи на вищевикладене, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 березня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

На підставі ст. 202 СК України, керуючись ст.ст.367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 березня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.