Ухвала

Іменем України

17 травня 2019 року

м. Київ

справа № 758/4392/18

провадження № 61-8780ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в сумі 574 011 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що у червні 2017 року він звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом про відшкодування шкоди, завданої порушенням прав споживачів, що розглядався за участю судді Винниченко Л. М. Протягом розгляду справи заявником тричі було подано до суду заяву про забезпечення позову, а суддя

Винниченко Л. М. тричі постановляла незаконні ухвали, якими безпідставно відмовляла у задоволенні заяв про забезпечення позову. Вважає, що внаслідок незаконних дій суду йому завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню за рахунок держави.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Києвського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яку подано 25 квітня 2019 року, в якій заявник просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року і ухвалити нове рішення про задоволення його позову,посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що поза розумним сумнівом доведено незаконність дій судді Винниченко Л. М., яка тричі незаконно відмовляла заявнику у задоволенні заяви про забезпечення позову, виносила незаконні ухвали, внаслідок чого було порушено права заявника.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що суддя Дніпровського районного суду міста Києва Винниченко Л. М. безпідставно та незаконно відмовила у задоволенні заяв позивача про забезпечення позову у справі про захист прав споживачів та постановила ухвали із зазначенням про неможливість їх оскарження окремо від рішення суду, внаслідок чого було порушено його право на доступ до правосуддя та завдано моральної шкоди, яку позивач оцінив у 574 011 грн.

За змістом статті 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі статтею 1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення

до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Частинами другою, п`ятою статті 1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Встановивши, що заявником не наведено обґрунтованих доводів, які б були підтверджені належними доказами, про те, що ухвали, постановлені суддею Винниченко Л. М., є незаконними, а також врахувавши, що право на апеляційне оскарження реалізується у порядку, передбаченому процесуальним законом, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

Наведені у касаційній скарзі доводи, які зводяться до незгоди з судовими рішеннями, які прийняті суддею у іншому судовому провадженні, правильності висновків судів у цій справі не спростовують.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм матеріального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2019 рокує необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва

від 07 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта