У Х В А Л А

21 травня 2019 року

м. Київ

справа № 669/573/18

провадження № 61-6724ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 лютого 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

25 березня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 лютого 2019 року.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 квітня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків. Зокрема, заявнику необхідно було сплатити 3 524,00 грн судового збору або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги, в тому числі докази, які свідчать про відсутність у нього інших джерел доходу.

На виконання ухвали судді ОСОБА_1 надіслав заяву, у якій повторно просить звільнити від сплати судового збору, посилаючись на майновий стан, зокрема, відсутність інших джерел доходів, окрім заробітної плати, який підтверджується довідкою з місця роботи, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Право доступу до правосуддя, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, може зазнавати обмежень, що застосовуються на розсуд держави-члена. Суд повинен встановити «розумну пропорційність» зазначених обмежень меті їх запровадження, а також з'ясувати, чи не звужується вказане право в результаті їх застосування.(справа «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії» рішення від 23 червня 1995 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя ( справа «Креуз проти Польщі» рішення від 19 червня 2001 року), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні.

Разом з тим Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий їх розмір, який не враховує фінансове положення заявників, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Зокрема, така позиція була викладена у справі «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії» (рішення від 26 липня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

З доданої до касаційної скарги довідки про розмір заробітної плати від 28 лютого 2019 року неможливо встановити розмір річного доходу ОСОБА_1 , оскільки у ній зазначено інформацію про розмір його заробітної плати за серпень-грудень 2018 року.

Враховуючи те, що надана ОСОБА_1 довідка про доходи за лютий-березень 2019 року від 17 квітня 2019 року також не містить інформацію про річний доход заявника, а додані ним документи про те, що він не займається підприємницькою діяльністю та не має нерухомого майна, не свідчать про відсутність у нього інших джерел доходу (крім заробітної плати), клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з майновим станом, належними та допустимими доказами не підтверджено, а тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що належних та допустимих доказів, які свідчать про розмір річного доходу заявника за попередній календарний ріксуду не надано, а питання про зменшення розміру судового збору заявником не порушувалось,суд касаційної інстанції вважає за необхідне продовжити строк на усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги до 20 червня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник