Провадження № 2/761/3300/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

та представника позивача: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в заочному порядку в приміщенні зали суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач), відповідно до якої просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2018 року, укладеного з ОСОБА_3 . В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач. З моменту купівлі квартири відповідач не проживає у ній, членом сім`ї позивача вона не являється, місце проживання відповідача в Королівстві Іспанія. В даній квартирі вона зареєстрована, проте, не сплачує кошти за користування житловим приміщенням та за комунальні послуги. Таким чином, позивач вважає свої права порушеними, внаслідок чого вимушена звернутись до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 02.01.2019 року відкрито провадження у даній справі, призначено спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання представник позивача Столітній В.П. підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, розглянувши подані документи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, на яких г дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності міститься інформація про те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 у відповідності до договору купівлі-продажу квартири № 3657 , виданий 19.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г. (а.с. 15).

В зазначеній квартири зареєстрований також і відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 1828973 від 19.09.2018 (а.с. 16), а також довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 25).

У матеріалах справи, знаходиться копія паспорта, яка видана 19.01.2018 року компетентними органами Королівства Іспанія ОСОБА_2 , тобто відповідач є громадянкою Королівства Іспанія та проживає в зазначеній країні (а.с. 18-19).

Відповідно до Заяви-розписки від 06.08.2018 року складеної Дворик ОСОБА_2 в присутності свідка ОСОБА_4 , зі змісту якої вбачається, що відповідач не проживала та не проживає в квартирі АДРЕСА_1 протягом 10 років. (а.с. 22)

За таких обставин, наведені докази у справі вказують про не проживання відповідача у вказаній квартирі позивача та не перебування її у родинних відносинах із позивачем.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України).

Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того, статтею 150 ЖК України, передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім`ї. Право члена сім`ї власника квартири на користування квартирою існує лише до тих пір поки право власності на квартиру не припинене, а при втраті права власності членом сім`ї на квартиру, при відсутності відповідного договору з новим власником припиняється й право членів колишнього власника на користування цією квартирою.

При цьому, в п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних у кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Крім того, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог позивача щодо скасування реєстрації місця проживання відповідача шляхом зняття її з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в розумінні норм статті 3 ЦПК України зазначена позивачем вимога є передчасною, так як права позивача в даному випадку не порушені, оскільки вона до органу реєстрації із заявою про зняття з реєстрації відповідача не зверталась та відмови не отримувала, а наявність вказаного рішення суду є підставою для знаття з реєстраційного обліку відповідача в квартирі, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

З врахуванням наведеного, оскільки на даний час позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , а дозвіл на проживання зареєстрованого в цій квартирі відповідача ОСОБА_2 позивач не надає, яка, в той же час, не є членами її сім`ї, суд вважає, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі по 704,80 грн.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 141, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 280, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

В задоволення позовних вимог в частині зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 кошти судового збору в сумі - 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст рішення виготовлено 24.05.2019 року