Справа №522/2028218
Провадження №2/522/4412/19
УХВАЛА

18 лютого 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м.Одеси у складі

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Доніна Л.А., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2, 19.11.2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Разом з позовною заявою позивачем заявлено клопотання, за яким просила відстрочити сплату судового збору за даним позовом.

До суду 27.12.2018 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

До суду 27.12.2018 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована з 23.01.2013 року за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 06.12.2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відстрочку сплати судового збору по справі - відмовлено, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - залишено без руху.

23.01.2019 року на адресу суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Доніної Л.А. про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою суду від 29.01.2019 року клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про відстрочення сплати судового збору - задоволено. Відстрочено ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 4 068,36 грн. за подання до суду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 506 836,66 грн. - до ухвалення судового рішення у справі.

Також разом з позовом позивачем надано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.01.2019 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 18.03.2019 року.

15.02.2019 року відповідачем по справі ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючого судді, яка обґрунтована тим, що 14.02.2019 року з порталу Приморського районного суду м.Одеси, розділу «Стан розгляду справ», та з Єдиного державного реєстру судових рішень, йому випадково стало відомо, що ухвалою суду від 31.01.2019 року було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики з призначенням у порядку спрощеного позовного провадження на 18.03.2019 року. Заявник зазнає, що ані він, ані відповідач ОСОБА_3 не були повідомлені належним чином про призначення вищевказаної справи. Також ОСОБА_1 в заяві зазначив, що суд, не перевіривши обставин платоспроможності позивача, беручи до уваги тільки довідку про призначення йому пенсії, надав відстрочку по сплаті судового збору у розмірі 4 068,36 грн., проте як ОСОБА_2 є одним з учасників та керівником ТОВ «Максімус-К», а тому має дохід для сплати судового збору у повному обсязі при подачі позову. Далі зазначив, що суд призначив справу з ціною позову у розмірі 506 836,66 грн. до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, бо вважає, що зазначена справа підпадає під ознаки малозначної справи. Вважає, що призначивши справу за правилами спрощеного провадження, обмежив права відповідачів, та не зважаючи на приписи норми ч.4 ст.277 ЦПК України, в своїй ухвалі не надав строку для заперечень з приводу розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Заявник в заяві про відвід також посилається на той факт, що суддя добре знайома з учасниками процесу, бо в її провадженні вже неодноразово перебували та перебувають справи між тими ж сторонами, а саме, у березні 2016 року в провадженні судді Домусчі Л.В. перебувала справа №522/20856/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 По зазначеній справі було заявлено відвід, в якому з необґрунтованих підстав було відмовлено, після чого судом було задоволено самовідвід і справа була передана іншому судді. Також в провадженні судді перебувала справа №522/11682/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, приватного нотаріуса Калашник О.В., Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області про визнання недійсною нотаріальної дії та застосування наслідків недійсності. По зазначеній справі заявником було заявлено відвід головуючому по справі, у задоволені якого також було відмовлено. Заявник ОСОБА_1 вважає, що в даній справі вбачаються суттєві порушення закону, тому вважає, що суддя не може розглядати зазначену справу, що є обґрунтовані доводи які вбачають сумніви в об'єктивності та неупередженості судді тому на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України просить відвести суддю від розгляд справи,

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про відвід судді, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.ч.2, 3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження по справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (п.15.4 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст.37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п.3 ст.46 ЦПК).

За умовами ч.3 ч.4 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов'язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об'єктивності судді (ч.5 ст.36 ЦПК України).

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можу бути підставою для відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (п.5 ст.39 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П'єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Заявник у своїй заяві ставить під сумнів неупередженість головуючої судді у розгляді вказаної цивільної справи з огляду на те, що відповідачі не були повідомлені належним чином про призначення зазначеної, справи; що суд, не перевіривши обставин платоспроможності позивача, беручи до уваги тільки довідку про призначення йому пенсії, надав відстрочку по сплаті судового збору у розмірі 4 068,36 грн., проте як ОСОБА_2 є одним з учасників та керівником ТОВ «Максімус-К», а тому має дохід для сплати судового збору у повному обсязі при подачі позову; що суд призначив справу з ціною позову у розмірі 506 836,66 грн. до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, обмежив права відповідачів, та не зважаючи на приписи норми ч.4 ст.277 ЦПК України, в своїй ухвалі не надав строку для заперечень з приводу розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Також заявник посилається на той факт, що в провадженні судді вже одноразово перебували та перебувають справи між тими ж сторонами, по яких заявником було заявлено відводи головуючому по справі, у задоволені яких було відмовлено. Заявник ОСОБА_1 вважає, що в даній справі вбачаються суттєві порушення закону, тому вважає, що суддя не може розглядати зазначену справу, тому є обґрунтовані доводи які вбачають сумніви в об'єктивності та неупередженості судді тому на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України просить відвести суддю від розгляд справи, що викликає у заявника очевидні сумніви в об'єктивності та неупередженості судді при розгляді цієї справи.

Суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований - із наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1, з підстав що суд надав відстрочку по сплаті судового збору у розмірі 4 068,36 грн., і що суд призначив справу з ціною позову у розмірі 506 836,66 грн. до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки при наданні відстрочки суд мотивував зазначену дію виходячи з наявних в справі доказів. Щодо призначення справи саме в порядку спрощеного провадження, то суд визначив такий порядок виходячи з ціни позову, заяви позивача та згідно п.5 ч.4 ст.274 ЦПК України, яка не дозволяє розглядати справи у порядку спрощеного провадження лише у випадку якщо ціна позову перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму , що на час подачі позову становила 881 000 грн. , тобто в межах цієї суми. Щодо зазначення про те що сторони не були повідомлені належним чином, то ця інформація також не відповідає дійсності, оскільки ухвала про відкриття провадження разом з додатками надіслана судом відповідачам , про що є відповідна відмітка працівника канцелярії суду.

Що стосується посилань на те, що суддя вже розглядала справи за участю цих же сторін, то суд вважає таку підставу необґрунтованою, оскільки згідно ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи, тому приходить до висновку про необґрунтованість заяви.

Враховуючи наведене суд вважає, що заявлені в заяві підстави для відводу судді Домусчі Л.В. є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі.

У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що наявні правові підстави для зупинення провадження по даній справі та передачі заяви до канцелярії Приморського районного суду м.Одеси для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Домусчі Л.В..

Керуючись: ст. ст. 36, 39, 40, 126, 258-260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження за розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики протягом двох днів для вирішення питання відповідно до ст.40 ЦПК України.

Заяву передати до канцелярії Приморського районного суду м.Одеси для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Домусчі Л.В..

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд 1-ї інстанції.

Повний текст ухвали суду складено та підписано суддею 18.02.2019 року

Суддя: Л.В. Домусчі