02 травня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.,
при секретарі Красновського В.І.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , поданий від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 є власницею будинку АДРЕСА_1 Даний будинок є особистою приватною власністю позивача. При цьому, в ньому зареєстровано місце проживання її сина, а саме: ОСОБА_4 , який з серпня 2015 року жодного дня не проживав за даною адресою без поважних на те причин. На сьогоднішній день місце проживання відповідача невідомо. У зв`язку з наведеним, позивач вимушена самостійно нести витрати на утримання та обслуговування будинку, не може оформити субсидію на комунальні послуги. Дії відповідача порушують права позивача як власника вказаного будинку. У зв`язку з цим, просила визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач та її представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Надали згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.2010 року, ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під номером
Згідно довідки №138 від 24.07.2018 року голови органу самоорганізації населення - квартального комітету №14, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 Останній зареєстрований за вказаною адресою, але фактично не проживає з 05.08.2015 року.
З акту від 24.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає за вказаною адресою.
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили факт відсутності відповідача за адресою: АДРЕСА_1 без поважних причин з 2015 року.
Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи зазначене, суд вважає позов ОСОБА_3 , поданим від імені та в інтересах ОСОБА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність ОСОБА_4 понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 259, 263-265, 280-284, 355 ЦПК України, ч.2 ст.405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_3 , поданий від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.І.Майдан