Справа № 127/1738/19
Провадження № 22-ц/801/2078/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 рокуСправа № 127/1738/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача: Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О., представника Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області Скляра О.В., представника заявника ОСОБА_1 адвоката Іващука В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявлені вимоги мотивовані тим, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Москва Російської Федерації, де на той час проживала його мати ОСОБА_2 . На день народження та реєстрації народження заявника прізвище його матері було « ОСОБА_3 ».

Згідно з актовим записом про народження ОСОБА_1 №1565 від 19.12.2002 року, вчиненого Хамовницьким відділом ЗАГС м. Москви, в графі «мати» значиться ОСОБА_4 , громадянка Росії.

Шлюб між матір`ю та батьком заявника був розірваний 24.03.2010 року у Хамовницькому відділі ЗАГС м. Москви, після розірвання шлюбу мати заявника залишила собі дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Мати заявника ОСОБА_2 є громадянкою України, що підтверджується її паспортом громадянина України.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року №5492-VI, з наступними змінами, передбачено обов`язок кожного громадянина України по досягненні 14 років отримати паспорт громадянина України, який посвідчує його особу та підтверджує громадянство України.

Після виповнення заявнику чотирнадцяти років останній звернувся до міграційної служби із заявою про отримання паспорту громадянина України, однак йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю підтвердження його приналежності до громадянства України. Окрім того, у документах має місце невідповідність прізвища заявника прізвищу матері як громадянки України. При цьому заявнику рекомендовано для вирішення даного питання надати підтверджуючий документ або рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що громадянка України ОСОБА_2 є матір`ю дитини ОСОБА_1 .

Таким чином, встановлення факту родинних відносин заявнику потрібно для отримання громадянства України, виходячи із положень статті 14 Закону України «Про громадянство України», за яким передбачено, що оскільки мати в нього є громадянкою України, то за її клопотанням він може бути зареєстрований як громадянин України, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року скасовано, а провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, про встановлення факту родинних відносин закрито.

Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2019 року постанову Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Москва Росія, про що 19.12.2002 року Хамовницьким відділом ЗАГС м. Москви складено запис акту про народження №1565, його батьками значяться: батько ОСОБА_6 , громадянин Росії, мати ОСОБА_4 , громадянка Росії, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Хамовницьким відділом ЗАГС м. Москви 19.12.2002 року (а.с.5-6).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Хамовницьким відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви 24.03.2010 року, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 22.03.2010 року на підставі рішення мирового судді 156 судового участка Одинцовського району Московської області від 10.03.2010 року було розірвано, про що 24.03.2010 року складено запис акту про розірвання шлюбу №167, після розірвання шлюбу присвоєно ОСОБА_4 прізвище « ОСОБА_5 » (а.с.9-10).

Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 20.03.2000 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється громадянкою України (а.с.11).

Як вбачається з показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні наприкінці 2003 року ОСОБА_2 привезла заявника до м. Вінниці на постійне місце проживання до своєї матері та бабусі заявника ОСОБА_7 . З того часу заявник проживає разом з матір`ю та бабусею за адресою: АДРЕСА_1 , навчається у школі і вважає себе українцем з народження.

Статтею 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

За змістом ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

В силу статті 14 Закону України «Про громадянство України» дитина, яка є іноземцем або особою без громадянства, один з батьків якої є громадянином України, а другий є іноземцем, реєструються громадянином України за клопотанням того з батьків, хто є громадянином України.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року за № 5492-VI, з наступними змінами, передбачено обов`язок кожного громадянина України по досягненні 14 років отримати паспорт громадянина України, який посвідчує його особу та підтверджує громадянство України.

В суді першої інстанції представник заявника пояснив, що після виповнення заявнику 14 років останній звернувся до міграційної служби із заявою про отримання паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю підтвердження його приналежності до громадянства України.

На звернення законного представника заявника ОСОБА_2 до міграційної служби щодо пояснення причини повернення з УДМС України у Вінницькій області матеріалів щодо набуття заявником громадянства України, нею отримано відповідь від 15.08.2018 року № 0511-351-0511.2-18 за підписом заступника начальника 1-го міського відділу у м. Вінниці ДМС України у Вінницькій області. За змістом вказаної відповіді, крім посилання на громадянство Росії матері, зазначено, що у документах має місце невідповідність прізвища ОСОБА_1 прізвищу « ОСОБА_5 » як громадянки України. Відповідно до обліків 1-го міського відділу у м. Вінниці УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_2 . є громадянкою України згідно зі ст.3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року та у правових відносинах з Україною визнається лише громадянкою України. У зв`язку з викладеним рекомендовано усунути вказані розбіжності та надати відповідний підтверджуючий документ або рішення суду про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме, що громадянка України ОСОБА_2 є матір`ю дитини ОСОБА_1 (а.с.13).

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду у зв`язку з відмовою у прийнятті документів ОСОБА_1 для отримання громадянства через розбіжності у прізвищах матері та сина.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Москва Російської Федерації, де на той час проживала його мати ОСОБА_2 . На день народження та реєстрації народження заявника прізвище його матері було « ОСОБА_3 ».

Згідно з актовим записом про народження ОСОБА_1 №1565 від 19.12.2002 року, вчиненого Хамовницьким відділом ЗАГС м. Москви, в графі «мати» значиться ОСОБА_4 .

Шлюб між матір`ю та батьком заявника був розірваний 24.03.2010 року у Хамовницькому відділі ЗАГС м. Москви, після розірвання шлюбу мати заявника залишила собі дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Мати заявника ОСОБА_2 є громадянкою України, що підтверджується її паспортом громадянина України.

Установивши, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , суд першої інстанції зробив вірний висновок про задоволення заяви щодо встановлення факту родинних відносин.

Суд вірно виходив з того, що встановлення такого юридичного факту заявнику необхідно для отримання громадянства України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко