АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/628/19Головуючий по 1 інстанції Баранов О.І.
Категорія: 311000000 Доповідач в апеляційній інстанції Пономаренко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

суддів Гончар Н.І., Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В.

секретар Торопенко Н.М.

за участю:

представника відповідача Лисенко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ТОВ «Катеринопільський елеватор» - Лисенко Ю.М. на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2018 року (ухваленого суддею Барановим О.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Катеринопільський елеватор», про стягнення заборгованості із заробітної плати та середньої заробітної плати за затримку при звільненні, -

:

в с т а н о в и л а :

09 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «Катеринопільський елеватор», про стягнення заборгованості із заробітної плати та середньої заробітної плати за затримку при звільненні. В обґрунтування позову зазначила, що згідно наказу від 06.10.2009 року № 410к її було прийнято на роботу до ТОВ «Катеринопільський елеватор» вагарем в транспортний цех. Також позивач зазначила, що 23.02.2015 року її було переведено на посаду обліковця до цеху заготовки, а 02.03.2015 року на посаду майстра сировини, на якій вона працювала до звільнення.

Відповідно до наказу № 127к від 26.06.2018 року по ТОВ «Катеринопільський елеватор», її було звільнено 27.06.2018 року за угодою сторін. Позивач зазначила, що відповідач при звільненні не виплатив їй заробітну плату за червень 2018 року та компенсацію за невикористану відпустку. На підставі викладеного просила стягнути з відповідача на її користь 13000 грн. заборгованості з заробітної плати та компенсацію за невикористані відпустки, а також середню заробітну плату за затримку розрахунку при звільненні.

Просила витребувати у відповідача довідку про заборгованість із заробітної плати за червень 2018 року, довідку про нараховану позивачу заробітну плату за період з січня по червень включно та довідку про належну позивачу компенсацію за невикористані відпустки за період з 2017 року по червень 2018 року включно.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «Катеринопільський елеватор» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримкм розрахунку при звільненні у сумі 19881 грн. 90 коп.

Сягнуто з ТОВ «Катеринопільський елеватор» на користь Управління Державного казначейської служби України ГУК у м. Києві/м. Київ судовий збір в розмірі 1762 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представником ТОВ «Катеринопільський елеватор» - Лисенко Ю.М. подано апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що невиплата звільненому працівнику сум відбулося не з вини відповідача, а внаслідок ухилення позивача від отримання коштів у касі підприємства. Поросить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постановлене рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що з наказу ТОВ «Катеринопільський елеватор» від 26.06.2018 року № 177к вбачається, що з 27.06.2018 року ОСОБА_1 , звільнена за угодою сторін згідно ст.36 КЗпП України. (а.с.14).

З видаткового касового ордера від 27.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 нараховані розрахункові виплати у сумі 13180 грн. 65 коп., які фактично були отримані останньою 27.07.2018 року.(а.с.17).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила суду, що працює бухгалтером з нарахування заробітної плати та у день розрахунку ОСОБА_1 нарахувала останній суму розрахункових коштів та передала ордер у касу. При цьому підписала обхідний лист. В цей же день касир декілька разів їй телефонувала і повідомила, що чекала ОСОБА_1 , але не виплатила кошти через відсутність останньої. При цьому повідомила, що кошти було виплачено лише через місяць 27.07.2018 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила суду, що працює касиром, у день розрахунку ОСОБА_1 отримала ордер на виплату останній розрахункових коштів. При цьому повідомила, що чекала ОСОБА_1 до 18 години 30 хвилин та не виплатила кошти через відсутність останньої. При цьому повідомила, що вказані кошти було виплачено лише через місяць 27.07.2018 року.

Оцінивши докази, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення, оскільки на думку суду встановлено, що за відсутності спору щодо розміру сум, належних працівникові при звільненні, відповідач не здійснив виплату працюючому у день звільнення позивачу належних останньому сум коштів. При цьому суд першої інстанції відхилив твердження відповідача про ухилення позивача від отримання коштів у касі підприємства, оскільки в судовому засіданні встановлена відсутність ознак ухилення з боку останньої.

З даним висновком не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або

уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк

виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу.

Як визначено п.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто підставою відповідальності власника (підприємства) відповідно до вказаної статті є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Як вбачається із матеріалів справи позивачу було відомо про те, що у день звільнення у касі її чекав касир з ордером із нарахованою до виплати сумою заробітної плати та компенсації. Зокрема наведене підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 У зв`язку з відсутністю (не зв`явленням) позивача для отримання остаточного розрахунку касиром підприємства забезпечено виконання зберігання розрахункових коштів у касі підприємства у відповідності до Порядку ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 2 лютого 1995 року N21 , що підтверджується належними письмовими доказами, а саме: розрахунковим листом за червень 2018 року (а.с.15); розрахунком встановлення загального ліміту готівки в касі, порядку і строків здавання готівкової виручки (а.с.16); видатковим касовим ордером від 27.06.2018 року (а.с.17); платіжними дорученнями про сплату обов`язкових платежів від 26.06.2018 року (а.с.18-20).

Відповідно до ст. ст. 79-81 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що відсутня вина роботодавця щодо затримки розрахунку при звільненні та судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок щодо відсутності ознак ухилення позивачем отримання розрахункових коштів у день звільнення.

З огляду на викладене, оскільки при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та з неправильним застосування норм матеріального права , колегія суддів у відповідності до вимог ст.376 ЦПК України, апеляційну скаргу представника ТОВ «Катеринопільський елеватор» - Лисенко Ю.М. задовольняє. Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2018 року у даній цивільній справі скасовує і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Катеринопільський елеватор», про стягнення заборгованості із заробітної плати та середньої заробітної плати за затримку при звільненні відмовляє.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки апеляційну скаргу задоволено, колегія суддів стягує з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Катеринопільський елеватор» судові витрати в сумі 2643 грн., пов`язані з сплатою апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.141,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу представника ТОВ «Катеринопільський елеватор» - Лисенко Ю.М. - задовольнити.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2018 року (ухваленого суддею Барановим О.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Катеринопільський елеватор», про стягнення заборгованості із заробітної плати та середньої заробітної плати за затримку при звільненні - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Катеринопільський елеватор», про стягнення заборгованості із заробітної плати та середньої заробітної плати за затримку при звільненні - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Катеринопільський елеватор» судові витрати в сумі 2643 грн.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, на умовах та в порядку визначеному ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 08 травня 2019 року.

Судді: Гончар Н.І.

Пономаренко В.В.

Сіренко Ю.В.