Дата документу 08.05.2019 Справа № 314/30/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/30/19 Головуючий у 1 інстанції Беспалько Т.Д.
Провадження № 22-ц/807/1567/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У грудні 2018 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що 13.11.2013 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 225268536, відповідно до якого ОСОБА_1 видано кредит у сумі 16440,00 грн.

ОСОБА_1 не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. У зв`язку з чим, станом на 14.12.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 46909,15 грн., яка складається з наступного: 9902,82 грн. - заборгованість за кредитом, 3249,66 грн. - заборгованість за процентами, 31314,20 грн. - заборгованість за комісією, 2442,47 грн. - штрафні санкції, що підтверджується розрахунком суми заборгованості, який міститься в матеріалах справи.

Посилаючись на викладене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом у розмірі 46909,15 грн, та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість по кредитному договору № 225268536 від 13.11.2013 року року у розмірі 46909,15 грн., яка складається з наступного: 9902,82 грн. - заборгованість за кредитом, 3249,66 грн. - заборгованість за процентами, 31314,20 грн. - заборгованість за комісією, 2442,47 грн. - штрафні санкції.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду просить його скасувати, застосувати строк позовної давності, відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, в обґрунтування скарги покликався на те, що відповідно до ст. 274 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, чим позбавив його права дати пояснення по суті позовних вимог та витребувати від позивача докази, які спростовують позовні вимоги, позовна заява подана позивачем із порушенням встановленого ст. 257 ЦК України строку, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ПАТ Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено договір № 225268536 від 13.11.2013 року, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 16440,00 грн.

Банк посилаючись на те, що свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_4 не виконувала належним чином, в зв`язку з чим станом на 14.12.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 46909,15 грн., яка складається з наступного: 9902,82 грн. - заборгованість за кредитом, 3249,66 грн. - заборгованість за процентами, 31314,20 грн. - заборгованість за комісією, 2442,47 грн. - штрафні санкції,

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що останній платіж відповідачем було здійснено 20.06.2014 року (а.с. 15), а з позовом до суду Банк звернувся лише 22.12.2018 року року (а.с.33), тобто поза межами трирічного строку позовної давності визначеного вимогами ст. 257 ЦК України.

Окрім того, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,розгляд справи судом першої інстанції було призначено в спрощеному провадженні без виклику осіб. Копію ухвали про відкриття провадження відповідач отримала 31 січня 2019 року (а.с.59). Тобто, кінцевий термін подачі відзиву на позовну заяву є 15 лютого 2019 року. Рішення ухвалено 12 лютого 2019 року. З матеріалів справи вбачається, що 08 лютого 2019 року представником відповідача направлено на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому ставиться питання про застосування строків позовної давності (а.с. 64-70). До суду надійшов відзив 13 лютого 2019 року. Таким чином, ухвалюючи рішення до закінчення встановленого строку для подання відзиву, суд позбавив відповідача скористатися своїм правом на подання відзиву

Таким чином, ОСОБА_1 скориставшись своїм правом передбаченим вимогами ст. 267 ЦК України подала до суду відзив на позовну заяву, в якій просить суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності (а.с. 66зв.).

Крім того колегією суддів встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2018 р. по справі № 332/3441/18 задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «ПУ1УТБ», треті особи: нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Сергіївна. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнано виконавчий напис № 2039 від 20.04.2018 p.. вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Сергіївною про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором в розмірі 45682, 19 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, оскільки виконавчий напис визнаний рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2018 р. по справі № 332/3441/18 таким, що не підлягає виконанню, на підставі того, що був вчинений з численними, то позовні вимоги є неправомірними.

Відповідно до п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

З огляду на викладене, та враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для відмови в задоволенні позову в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, ухвалив рішення, яке не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пунктом 6 частини 3 статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 2643 грн., який підлягає стягненню на її користь з Банку.

Керуючись ст.ст. 7 ч. 13, 141, 367, 369 ч. 1, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2019 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

«У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.»

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2643 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: