Справа № 308/3491/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи із самостійними вимогами на стороні позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визначення часток майна, що є у спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи із самостійними вимогами на стороні позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визначення часток майна, що є у спільній сумісній власності

Приписами ч.1 ст.187 ЦПК України визначено, що суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Дослідивши матеріали позовної заяви вважаю, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України.

У порушення вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено відомостей щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з ч. 2, ч. 4, ч. 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Надані до позовної заяви позивачем письмові докази не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України.

У порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В поданій заяві позивач вказує, що даний спір носить немайновий характер. При цьому, з прохальної частини вбачається, що ставиться вимога про визнання за ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 право власності кожного з них на частку в розмірі 1/6 будинку, за адресою: м. Ужгород, вул. Сидоряка, 28.

Пункт 2 ч.1 ст. 174 ЦПК України передбачає, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Однак, позивачем в порушення вимог вказаної норми закону, ціну позову не визначено, при цьому, що даний спір має майновий характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

При цьому суд звертає увагу на те, що ціна позову повинна відповідати дійсній вартості майна саме на момент пред'явлення позову.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року установлено прожитковий мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1921 грн.

Згідно з Законом України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 768,40 гривень, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 9605,00 гривень, а за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 768,40 гривень.

До матеріалів позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 768, 40 гривень.

Враховуючи, що на момент пред'явлення позову встановити точну вартість спірного майна а саме: будинку, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Сидоряка, 28, неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Таким чином, суд попередньо визначає розмір судового збору в розмірі 9605 грн. та з врахування сплаченого судового збору в розмірі 768,40 гривень, та позовних вимог, оскільки ставиться вимога про визнання за позивачем частки оспорюваного будинку, позивачу слід доплатити судовий збір у розмірі 1152,60 гривень (9605/5 = 1921 гривень та відповідно 1921 гривень - 768,40 гривень = 1152,60 гривень)

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Таким чином, є два види права спільної власності: спільна часткова (із визначенням часток кожного співвласника) та спільна сумісна (без визначенням часток кожного співвласника).

Відповідно до ст.ст. 368, 370 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.

Вищенаведені правові норми свідчать, що поділ майна здійснюється шляхом виділення часток.

Натомість в прохальній частині позову позивач просить визнати із спільної сумісної власності за сторонами право власності по 1/6 частині, тобто позовні вимоги викладені в такій редакції суперечать суті спільної часткової та спільної сумісної власності (оскільки фактично в одному реченні позивач просить визнати право спільної власності без визначення часток та з визначенням часток), тому позивачу необхідно викласти зміст позовних вимог з урахуванням вказаних вимог законодавства.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, а тому вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду з врахуванням вимог ст. 177 ЦПК України.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач (заявник, скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст.185, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи із самостійними вимогами на стороні позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визначення часток майна, що є у спільній сумісній власності - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Розяснити, що в разі не усунення ним вказаних недоліків, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Малюк