Провадження №6/760/977/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Горохівської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

12.11.2019 р. до суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Артемчука Т.В. про примусове проникнення до житла боржника, в якому приватний виконавець просить:

надати дозвіл на примусове проникнення до житла ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) - квартири АДРЕСА_2 , з метою перевірки майнового стану боржника та проведення опису та арешту належного йому майна.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В. перебуває виконавче провадження № 58508697 від 28.02.2019 р. з примусового виконання виконавчого листа №760/15340/16-ц, виданого 11.02.2019 р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в загальному розмірі 102198,13 грн.

Боржником самостійно рішення суду не виконується. В ході проведення виконавчих дій, грошових коштів та будь-якого іншого майна боржника не розшукано.

За результатами вжитих виконавцем заходів щодо розшуку майна боржника встановлено, що єдине майно, на яке за виконавчим документом можливо звернути стягнення, є ј частина квартири АДРЕСА_2 , що належить боржнику на праві власності.

З метою проведення опису квартири боржника приватним виконавцем неодноразово було здійснено виходи за вказаною адресою, проте потрапити до квартири для проведення її опису виявилося неможливим.

На підставі викладеного просить задовольнити подання.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця чи приватного виконавця. Прохальна частина подання містить клопотання про розгляд справи за відсутності приватного виконавця.

З огляду на положення ч. 2 ст. 439 ЦПК України розгляд подання здійснено судом без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до пунктів 4, 13, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Процесуальний порядок вирішення цього питання регламентовано ст. 439 ЦПК.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З матеріалів виконавчого провадження, наданих суду приватним виконавцем, судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В. перебуває виконавче провадження № 58508697 з примусового виконання виконавчого листа № 760/15340/16-ц, виданого 11.02.2019 р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в загальному розмірі 102198,13 грн.

Так, 28.02.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Артемчуком Т.В. винесено постанову ВП № 58508697 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 760/15340/16-ц, виданого 11.02.2019 р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в загальному розмірі 102198,13 грн., копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

В матеріалах подання містяться копії постанов, винесених приватним виконавцем про вчинення виконавчих дій в рамках даного виконавчого провадженн.

Так, вбачається, що 26.03.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Артемчуком Т.В. винесено постанову ВП № 58508697 про арешт майна боржника.

01.04.2019 р., 10.07.2019 р., 16.07.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Артемчуком Т.В. винесено постанову ВП № 58508697 про арешт коштів боржника.

Згідно листа від 05.04.2019 р. № 108-4605, за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та інформацією з Реєстру територіальної громади м. Києва, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - з 13.01.2011 р. по теперішній час.

Так, в ході виконавчого провадження встановлено, що боржнику ОСОБА_1 на праві власності належить ј частина квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується даними листа Комунального підприємства Київської міської Ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 18.03.2019 року № 062/14-4217 (И-2019).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, приватним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника та опису належного йому нерухомого майна, було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 . На стук у двері квартири виконавцю ніхто не відкрив. На дверях квартири залишено вимогу виконавця від 10.09.2019 р., якою боржника зобов`язано терміново повідомити точну дату та час, в які можливо провести опис нерухомого та іншого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; попереджено, що у разі неповідомлення виконавця буде здійснюватись примусове входження у дату й час, призначені приватним виконавцем. Таку саму вимогу залишено у поштовій скриньці № 37 , що знаходиться у під`їзді будинку на першому поверсі. Щодо зазначених обставин складено акт від 13.09.2019 р.

20.09.2019 р. боржнику та стягувачу направлено повідомлення приватного виконавця щодо проведення 03.10.2019 р. об 11:30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , виконавчих дій щодо опису та арешту належного боржникові ОСОБА_1 майна; попереджено, що у разі не допуску приватного виконавця до квартири виконавчі дії будуть проводитись у примусовому порядку шляхом примусового входження.

Вбачається, що приватним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника та опису належного йому нерухомого майна здійснено повторний вихід за адресою: АДРЕСА_1 . На стук у двері квартири виконавцю відкрив батько боржника ОСОБА_3 , який виконавця до квартири не допустив, незважаючи на попередження виконавця про можливість примусового входження; ним також повідомлено, що боржник в квартирі не проживає, однак іншого місця проживання боржника або його контактні дані не вказав; також батько боржника зазначив, що квартира ОСОБА_1 не належить, однак на прохання виконавця надати документи іншого власника - таких документів не надано. Щодо зазначених обставин складено акт від 03.10.2019 р.

Згідно листа від 06.05.2019 р. № 108-6025, за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та інформацією з Реєстру територіальної громади м. Києва, за адресою: АДРЕСА_1 - зареєстровано 4 особи:

- ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - з 05.10.1983 р.;

- ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) - з 30.07.1996 р.;

- ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - з 13.01.2011 р.;

- ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) - з 24.01.2012 р.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

В силу статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 53 Конституції України громадянам України гарантується недоторканність житла. Ніхто не має права без законної підстави увійти в житло проти волі осіб, які проживають у ньому.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла.

В силу положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, державний/приватний виконавець повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Факт перебування на праві власності у боржника ј частини квартири АДРЕСА_2 , не підтверджує його фактичне проживання за цією адресою та наявність у квартирі майна боржника, яке можливо описати, арештувати та реалізувати в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом.

Враховуючи те, що квартира, до якої просить приватний виконавець надати дозвіл на примусове проникнення, належить в 1/4 частині боржнику ОСОБА_1 , однак, приватним виконавцем не вирішене питання щодо залучення особи, яка є власником іншої частини квартири, не взято до уваги його інтереси щодо захисту права власності, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів подання приватного виконавця.

Матеріали виконавчого провадження, надані суду приватним виконавцем, не містять доказів, що незважаючи на вихід за місцем реєстрації боржника, виконавцю неможливо здійснити перевірку майнового стану боржника, виявити інше майно та кошти, що належать боржникові, та на які можливо звернути стягнення, з причин незалежних від приватного виконавця, а примусове проникнення до житла боржника, залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення, встановлення майнового стану боржника, виявлення майна та коштів, що належать боржникові.

Суду не надано доказів на підтвердження того, що приватним виконавцем вживались всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для належного повідомлення боржника за адресою місця проживання/адресою місця знаходження майна боржника про необхідність з`явитись до державного виконавця, а також, що боржник ухилявся від такої явки.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця про проникнення до житла боржника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.