РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/1189/19

Провадження № 2/638/2498/19

21.05.2019 р. Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Подус Г.С.,

при секретарі - Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,-

встановив:

29.01.2019 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь»» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, в якому з уточненням позовних вимог просить суд: стягнути з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь»» на її користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, який станом на 19.04.2019 р. складає 16857,03 грн.; стягнути судові витрати з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» в розмірі 768,40 грн.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідала в судове засідання не з`явилася надала до суду заяви про слухання справи без їх участі, заявлені вимоги визнали, проти задоволення не заперечували. Також представником подано відзив на позов Вх. №12358 від 20.03.2018 року.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , з 27.10.2003 року працювала на ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь»».

17.12.2018 року її було звільнено за взаємною згодою сторін, що підтверджується наказом №427-к від 14.12.2018 року.

28.12.2018 року позивачу було нараховано на карту заробітна плата за жовтень-грудень 2017 року.

08.02.2019 року позивачу нараховано заробітну плату за січень 2019 року.

19.04.2019 року позивачу нараховану на карту заробітну плату за лютий-грудень 2018 року.

А тому, заборгованість по заробітній платі була сплачена відповідачем 19.04.2019 року.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день Фактичного розрахунку

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4- рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень згаданого Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 21.01.2015 та від 01.03.2017 у справі № 635/2084/16-ц.

Відповідно до п. 2, 5 вказаного Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка в свою чергу визначається виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Середня заробітна плата позивача на день складає = 251,89 грн.

Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільнені період з 17.12.2018 р. по 19.04.2019 р. складає: 251,89 грн. х 83 робочих днів = 20906,87 грн.

Вищевказаний розрахунок середнього заробітку здійснений без утримання податків і обов`язкових платежів.

Сума середнього заробітку, яка підлягає сплаті після відрахування податків і обов`язкових платежів становить 16857,03 грн.

Щодо розподілу судових витрат у цій справі суд виходить з такого.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до положень ч. 3, 6 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судові витрати у цій справі складаються із судового збору в розмірі 768,40 грн., що підтверджується долученою до матеріалів справи квитанцією. А тому вони підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст. ст. 47, 116, 117, 233, 237-1 КЗпП України, рішення Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22.02.2012 року, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь»» на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, який станом на 19.04.2019 р. складає 16857,03 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя