КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 759/6844/17

провадження № 22-ц/824/3216/2019

02 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суду складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.,

за участю секретаря Дуки В.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі - Київська міська рада, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації), третя особа: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, про скасування наказу та визнання недійсним свідоцтва про право власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - КонопатаМиколи Івановича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року в складі судді Шум Л.М.,

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив скасувати наказ Головного управління комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації № 258-В від 14.03.2003 р. «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна» та визнати свідоцтво про право власності на нежиле приміщення від 17.03.2003 р. серії НОМЕР_1 недійсним.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1.

14.03.2003 р. Головне управління комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації видало наказ № 258-В «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна».

На підставі вказаного наказу було оформлено та видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 17.03.2003 р. на нежиле приміщення № 51 ( в Літ. «А») загальною площею 139,8 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до вказаного свідоцтва власником вестибюлю №1 (площа 14,7 кв.м.) і підсобного приміщення №2 (площа 15,1 кв.м.) стало ТОВ «Галатея».

У зв'язку з незаконною приватизацією вестибюля №1 та підсобного приміщення №2 він не має доступу до своєї квартири з під'їзду, що виходить на проспект Перемоги, і користується лише під'їздом, що виходить у двір.

Оскільки наказ № 258-В «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна» та свідоцтво про право власності від 17.03.2003 року на нежиле приміщення, не відповідають вимогам Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду ", порушують його права, як співвласника допоміжних приміщень будинку, просив їх визнати недійсними та скасувати на підставі ст. 48 ЦК України в редакції 1963 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Конопат М. І. просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не мав в своєму розпорядженні висновків судової будівельно-технічної експертизи від 31.10.2014 р. та додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 13.10.2015 р., не врахував визначення допоміжних та підсобних приміщень у законах та не надав оцінки наданим позивачем доказам.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Київської міської ради та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) просить залишити подану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зазначив, що відповідно до пункту 7 абзацу 28 рішення Київської міської ради від 10.07.2003 № 584/744 "Про затвердження Положень про головні управління та інші структурні підрозділи виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)" Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради, правонаступником якого є Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації), здійснювало у встановленому порядку оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна з видачею свідоцтв про право власності.

Порядок оформлення права власності та видачі правовстановлюючого документу (свідоцтва про право власності) на об'єкт нерухомого майна, що перебуває у власності юридичних та фізичних осіб та розташований на території м. Києва, визначався нормами Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001 №1820.

За результатами розгляду документів Головним управлінням відповідно до пункту 19 цього Положення був виданий наказ та оформлено свідоцтво про право власності на нежиле приміщення №51, площею 139,8 кв.м., розташоване в будинку АДРЕСА_2. Твердження позивача, що спірні приміщення є допоміжними, є необґрунтованими.

Зазначив, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.09.2016 у справі №22-ц/796/10589/2016 встановлено, що відповідно до висновку експертів до перепланування в приміщенні були розміщені розподільча шафа, у якій встановлено обладнання ПАТ "Укртелеком", вказане приміщення використовується в інтересах всіх мешканців будинку.

Жодної інформації щодо належності спірних приміщень до допоміжних надані до Головного управління документи не містили. Вказані приміщення не є об'єктами права спільної власності співвласників будинку, а тому право позивача не порушено.

Недодержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки може слугувати лише підставою для притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник Конопат М.І. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день,час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, дослідивши матеріали справи №759/6242/13-ц, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири віж 03 березня 1997 року ОСОБА_2 є власником ОСОБА_2 є власником 1/2 частини квартири під номером 28, що знаходиться в будинку під АДРЕСА_2

На підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 19 липня 2007 року, ОСОБА_2 належить 1/2 частина квартири під номером 28, що знаходиться в будинку під АДРЕСА_2

Згідно з ч. 2 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Відповідно до рішень Київської міської ради від 6 вересня 2001 року №3/143 "про районні у м. Києві ради", від 8 листопада 2001 року №71/1505 "Про хід адміністративно-територіальної реформи у м. Києві" та з метою забезпечення формування комунальної власності районі м. Києва Київською міською радою на іХ сесії ХХІІ скликання 27 грудня 2001 року прийняте рішення №208/1642 "Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва", що діяло на час спірних правовідносин, розмежовувало комунальне майно м. Києва між новоутвореними районами міста; затверджено перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м.Києва, згідно з п. 592 додатку 9 якого житловий будинок №73/1 по пр. Перемоги відноситься до комунальної власності (а.с. 166 - 171).

На виконання розпорядження Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001 №1820 "Про затвердження Положення про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", 14 березня 2003 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва видано наказ № 258-В «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна». Наказано оформити право власності на об'єкт нерухомого майна, зазначений у додатку (справа №6295). Замовник : Святошинська районна у місті Києва рада, форма власності: комунальна. Видати свідоцтво про право власності згідно з пунктом 1 цього наказу (а.с. 8).

17 березня 2003 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва видано свідоцтво про право власності на нежиле приміщення площею 139,80 кв.м., яке розташоване в м. Києві по пр. Перемоги, 78/1 літера А, що належить територіальній громаді Святошинського району м. Києва на праві комунальної власності (а.с.9).

Судом встановлено, що 31 грудня 2003 року було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого Фонд приватизації комунального майна Святошинського району м. Києва продав, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Галатея" купило нежиле приміщення №51 ( в літ.А), загальною площею 139,8 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до Реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, 20.06.2004 р. право власності на нежиле приміщення №51 ( в літ. А) загальною площею 139,8 кв.м., по АДРЕСА_2 зареєстровано за ТОВ "Галатея" (а.с.10).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів суб'єктів правовідносин, на регулювання яких виданого спірний акт.

Відповідно до ст. 5, 6, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Київська міська рада, яка діє на території міста Києва як суб'єкт права власності від імені та в інтересах територіальної громади, здійснює правомочності щодо володіння,користування й розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про столицю України місто Київ" місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо , так і через Київську міську раду, районні в місті ради ( у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради здійснює у встановленому порядку оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна ( нежилі будинки, споруди, приміщення) з видачею свідоцтв про право власності відповідно до підпункту 28 пункту 7 Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 10 липня 2003 року №584/744.

Порядок оформлення права власності та видачі правовстановлюючих документів (свідоцтв про право власності) на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб та розташовані території м. Києва, визначався Тимчасовим порядком видачі свідоцтв про право власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженим розпорядженням голови Київської міської державної адміністрації від 02 жовтня 1996 року №1563, та Положенням про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженим розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31 серпня 2001 року №1820.

Згідно з ч.2 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках.

Допоміжні приміщення (кладовки, сараї та інше) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Аналогічна правова дефініція міститься в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207, якими визначено, що допоміжні приміщення житлового будинку - це приміщення,призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Статтею 4 ЖК Української РСР передбачено, що до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Відповідно до п. 1.1, 4.2 рішення Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 2 березня 2004 року у справі за конституційним зверненням про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків.

Разом із тим, відповідно до ухвали Конституційного Суду України від 12 травня 2004 року №46у/2004 у справі №2-40/2004 наведений у підпункті 1.1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 2 березня 2004 року перелік допоміжних приміщень "(підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.)" не є офіційним тлумаченням терміна "допоміжні приміщення".

Відповідно до наявної в матеріалах справи №759/6242/13-ц інвентаризаційної документації за 2001 рік встановлено, що до приміщень громадського призначення, вбудованих в другій секції житлового будинку №73/1 по проспекту Перемоги в місті Києві, станом на 21.09.2001 було віднесено наступні приміщення: підвал. Група приміщень №51: коридор -6,8 кв.м., основне - 15,0 кв.м, тамбур -3,1 кв.м, основне -8,0 кв.м. основне - 55,0 кв.м., основне - 16,2 кв.м, основне -10,3 кв.м., сходи -1,9 кв.м., вмивальня -1,5 кв.м., підсобне - 5,8 кв.м., вбиральня -1,6 кв.м. всього по групі приміщень №51 125,3 кв.м. Перший поверх : сходова клітина - ІХ 11,2 кв.м., підсобне (ІХа) 3,3 кв.м. Всього по приміщенням І поверху 14,5. Всього по приміщенням громадського призначення 139,8 кв.м. (1-й том а.с.169, 170).

В листі КП "Ремонтно-експлуатаційна організація -10 від 29.11.2013 №1043 зазначено, що вхід до нежитлового приміщення №51 (що належить ТОВ "Галатея") було відокремлено перегородкою від сходової клітини до 1964 року, а саме: вхід до квартир у дворі та окремий вхід до закладу громадського харчування з боку пр. Перемоги. До 2003 року в приміщенні №51 було проведено роботи, що не належали до самочинного будівництва (демонтування та влаштування перегородок). Після 2003 року перепланування приміщення не проводилося (а.с. 165 т.1 справа №759/6242/13-ц).

Відповідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №10422/15-43 від 13.10.2015, оскільки на дослідження не було надано матеріалів проектної документації на будівництво (реконструкцію) житлового будинку №73/1 по проспекту Перемоги в м. Києві із зазначенням об'ємно-планувального рішення та категорії (функціонального призначення) приміщень першого поверху та підвалу під'їзду №4 (секція №2) будинку, визначити чи відповідає фактичне планування нежитлових приміщень під'їзду №4 (секція №2) та зокрема групи нежитлових приміщень №51, належних ТОВ "Галатея", і розташованих в житловому будинку №73/1 по пр. Перемоги в м. Києві затвердженій проектній документації на будівництво та реконструкцію будинку і чи здійснювалось при переплануванні порушення правил будівництва; чи входили приміщення вестибюлю (14,7 кв.м), сходів (4,2 кв.м.),підсобного приміщення (15,1 кв.м) або будь-які інші приміщення, які належать ТОВ "Галатея" згідно з договором купівлі-продажу від 31.12.2003, до складу загальної площі сходової клітини під'їзду №4 (секція №2) житлового будинку №73/1 по пр. Перемоги в м. Києві, не вбачається можливим (а.с.89-109 т.2 справа №759/6242/13-ц).

При розгляді даної справи матеріалів проектної документації на будівництво (реконструкцію) житлового будинку №73/1 по проспекту Перемоги в м. Києві також надано не було.

За відсутності доказів того, що на час видачі спірного наказу та оформлення свідоцтва про право власності до складу спірних приміщень входили допоміжні приміщення будинку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не було доведено порушення його права на користування спірними приміщеннями, як об'єктами права спільної власності співвласників будинку.

Крім того, задоволення позову в частині визнання недійсними наказу та свідоцтва про право власності на нежиле приміщення може вплинути на права та обов'язки власника цього майна - ТОВ "Галатея".

Проте, власника спірного майна не було залучено до участі в справі.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. таким чином. питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи докази не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - Конопата Миколи Івановича залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 травня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: Т. А. Семенюк

І. М. Рейнарт