Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1099/18
Провадження № 2/499/109/19
У Х В А Л А

Іменем України

"21" травня 2019 р. смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засіданні Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області позовну заяву заступника прокурора Одеської області Горностаєвої Т., яка діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Введенської сільської ради Саратського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

До Іванівського районного суду Одеської області 04.12.2018 року звернувся заступник прокурора Одеської області Горностаєва Т., яка діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Введенської сільської ради Саратського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Введенської сільської ради суму штрафних санкцій за договором оренди землі №222 від 28.09.2018 року у розмірі 70110,00 грн. та стягнути з відповідача на користь прокуратури Одеської області судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог, прокурор посилається, зокрема, на те, що на підставі протоколу проведення земельних торгів за лотом №1836 від 28.09.2019 року ГУ Держгеокадастру в Одеській області, як орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем укладено договір оренди землі №222, за умовами п.1.1,. п.2.1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану та території Одеської області Саратського району Введенської сільської ради, загальною площею 7,0833 га. У відповідності до п.4.1 Договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок УДКСУ Введенської сільської ради у розмірі 70110,00 грн. за 1 рік, проте в порушення умов договору ОСОБА_1 умови договору не виконав, орендну плату не сплатив.

Правовими підстави для звернення з відповідним позовом прокурором, зокрема визначено положення ст.ст. 203, 525, 526, 610, 611, 627 ЦК України.

Водночас, з огляду на відсутність жодних дій уповноваженого органу у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та Введенської сільської ради, направлених на вжиття заходів щодо стягнення коштів до місцевого бюджету не вживалися, що призводить до порушення інтересів держави щодо володіння, розпорядження та користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, заступник прокурора Одеської області дійшов висновку щодо наявності достатніх підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Ухвалою суду від 19.12.2018 року за даним позовом було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 15.01.2019 року.

11.01.2019 року до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить суд відмовити у задоволені позову клопотання про , згідно якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

14.01.2019 року до канцелярії суду від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надійшли письмові пояснення, згідно яких останнє підтримує поданий прокурором позов.

27.02.2019 року від відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву, відповідно до якого позивач просив відмовити у задоволенні позову, та закрити провадження, оскільки у даному випадку у прокурора відсутні повноваження на звернення до суду з вказаним позовом.

05.03.2019 року від прокуратури Одеської області надійшла відповідь на відзив, в якому прокурор на задоволенні позову наполягав, та зазначив, що доводи наведені у відзиві не стосуються суті спору.

08.04.2019 року від прокуратури Одеської області надійшли заперечення на доповнення на відзив.

Ухвалою суду від 10.04.2019 року, в порядку ст.200 ЦПК України підготовче засідання у даній справі було закрито та призначено розгляд справи по суті на 14.05.2019 року.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 200 Цивільно-процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

У відповідності до ч. 3 ст. 217 Цивільно-процесуального кодексу України, з оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Не розпочинаючи розгляд справи по суті, суд, розглянувши заяву відповідача про відсутність у прокурора підстав для звернення до суду з даним позовом та обґрунтування першого заступника прокурора Одеської області підстав для представництва інтересів держави в суді, дійшов висновку про непідтвердження прокурором підстав для представництва, з огляду на таке:

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Відповідно до ч.3 ст.56 Цивільно-процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

За приписами ч.4 ст.56 Цивільно-процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.56 Цивільно-процесуального кодексу України, У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Так, у позовній заяві прокурор, зазначив, що з огляду на відсутність жодних дій уповноваженого органу у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та Введенської сільської ради, направлених на вжиття заходів щодо стягнення коштів до місцевого бюджету не вживалися, що призводить до порушення інтересів держави щодо володіння, розпорядження та користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, заступник прокурора Одеської області дійшов висновку щодо наявності достатніх підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Також в позовній заяві прокурор посилається на лист ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 25.10.2018 року, відповідно до якого, ГУ Держгеокадастру в Одеській області направив копії договору оренди та додатки до нього з метою звернення прокурором до суду для захисту їх прав, оскільки на рахунках ГУ Держгеокадастру в Одеській області відсутні кошти для сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.

У судовому засіданні при постановці питання щодо наявності у прокурора повноважень на звернення до суду, прокурор зазначив, що дане питання окреслено у позовній заяві, та той факт, що у ГУ Держгеокадастру відсутні кошти для сплати судового збору, прокурор правомірно, в інтересах держави звернувся до суду.

Представник ГУ Держгеокадастру у судовому засіданні зазначив, що він є представником даного органу, однак працює у його структурному підрозділі в Іванівському районі, тому інформації щодо наявності коштів на рахунках головного управління він не підтвердити не спростувати не може, оскільки такою інформацією не володіє.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, проте надали до суду заяви про слухання справи у їх відсутність.

Однак, слід зауважити, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява N 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 N 1604(2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи N806/1000/17).

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. "Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. "Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №923/129/17.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Так, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відповідно до положень чинного законодавства наділена правом і має можливість самостійно вирішувати питання у сфері земельних відносин (у т.ч. шляхом звернення до суду), відповідне стосується і Введенської сільської ради.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, на підставі яких можливо було дійти висновку, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Також, суд вважає не спроможними доводи прокурора та посилання на лист ГУ Держгеокадастру щодо відсутності на їх рахунках коштів для справи судового збору, оскільки в даному випадку, у разі наявності підтвердження даної обставини, представник ГУ Держгеокадастру міг звернутися до суду з клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, що ж стосується Введенської сільської ради Саратського району Одеської області, то причин які перешкоджали б зверненню сільської ради до суду взагалі не вказано.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 257 Цивільно-процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

З огляду на вказані обставини справи, враховуючи вищенаведене, а також наявні у справі матеріали докази, суд вважає за доцільне залишити позовну заяву заступника прокурора Одеської області Горностаєва Т., яка діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Введенської сільської ради Саратського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій, без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 257, 260-262 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву заступника прокурора Одеської області Горностаєвої Т., яка діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Введенської сільської ради Саратського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій - залишити без розгляду.

Ухвала набирала законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Ухвала набирає законної сини з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ч.1 ст.353 ЦПК України ухвала про залишення позову без розгляду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 24.05.2019 року.

СуддяІ. В. Погорєлов