РІШЕННЯ

іменем України

22 травня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу №221/266/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

встановив :

Позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . У зазначеному будинку зареєстрований відповідач, який з 2016 року в будинку не проживає, особистих речей не має, фактично проживає за іншою адресою. Через реєстрацію відповідача позивач не має можливості оформити субсидію, у зв`язку з чим просив визнати відповідача таким, що втратив право користування його житлом.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 31 січня 2019 року відкрито провадження у справі за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, ураховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, доходить висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку (1/2 частини) від 24.01.2005 р. позивач ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с.5-9).

Згідно витягу з домової книги з 28 квітня 2015 року в квартирі дійсно зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с.11,12), що також підтверджено копією його паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Калінінським РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області (а.с.10).

З акту обстеження зазначеної квартири на предмет фактичного проживання від 01.03.2019 року складеного комісією у складі: голови квартального комітету Найдьонової Л.А.. сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 убачається, що ОСОБА_2 з 2016 року не проживає у зазначеній вище квартирі, своїх особистих речей не має, зі слів сусідів а ні у двору, а ні на улиці його не бачили, що також підтверджено довідкою про склад сім`ї позивача ОСОБА_1 №187 від 15.01.2019р. (а.с.13).

Згідно зі ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки відповідач не входить до складу членів сім`ї позивачів, у даному випадку застосовуються положення ст. 71-72 ЖК України.

Згідно до частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.

Ураховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше трьох років в квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин, своїх особистих речей в будинку він не має, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

На підставі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме: судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі ст.ст. 316, 391, ЦК України, 71,72 ЖК України, керуючись ст.ст.19, 81, 89, 141, 263-265, 280-284, 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Т.В. Безрук