Справа № 311/282/19
Провадження № 2/311/384/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.

за участі секретаря судового засідання Листопад В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Василівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення коштів на утримання, суд,

В С Т А Н О В И В:

Позивач зазначила, що є матір'ю малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З батьком дитини, відповідачем у справі, позивач у зареєстрованому шлюбі не перебувала. За спільною заявою сторін, поданої до органу реєстрації, відповідач визнав себе батьком, про що свідчить запис у свідоцтві про народження.

Дитина мешкає разом з позивачем, перебуває на її утриманні.

Відповідач офіційно працевлаштований, стягнень за виконавчими провадженнями відносно нього не проводиться, має задовільний стан здоров'я, однак ухиляється від виконання обов'язків, в зв'язку з чим позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь кошти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років (а.с. 1-2).

Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, зміст якого зводиться до наступного.

На думку відповідача, застосування положень ч.2 ст. 84 СК України можливе лише в тому випадку, якщо між сторонами зареєстровано шлюб або встановлений факт проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Оскільки сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, факту спільного проживання не встановлено, тому відсутні правові підстави для стягнення коштів на утримання дитини. Позивачем не надано доказів фактичного проживання дитини разом з нею. Від попереднього шлюбу він має дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якого рішенням суду з нього стягнуто аліменти. Крім того, він має непрацездатну матір, яка страждає гіпертонічною хворобою та потребує постійного лікування. З огляду на викладені обставини, в задоволенні позову просив відмовити (а.с. 13-15).

В судове засідання позивач не з'явилась, але надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу таку допомогу.

Частиною першою статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6). Факт проживання малолітньої дитини з позивачем підтверджено довідкою ОСББ «Європейська 28 Б» від 05 березня 2019 року (а.с. 25) та рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 07.12.2018, згідно якого позивачу ОСОБА_1 органами соціального захисту населення призначено відповідну допомогу при народженні дитини та до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 7). З огляду на викладене, заперечення відповідача у цій частині є неспроможними.

На даний час відповідач допомоги на утримання дитини та на утримання позивача не надає, дитина перебуває на утриманні позивача.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача кошти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Суд критично відноситься до заперечень відповідача, викладених у відзиві, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Таким чином, право особи, з якою проживає дитини, на утримання діючим законодавством не пов'язується виключно з фактом реєстрації шлюбу чи встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю.

Крім того, суд вважає, що в порушення вимог ст.. 81 ЦПК України, відповідачем на надано суду доказів про фактичне стягнення з нього аліментів на утримання дитини від попереднього шлюбу - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки сам факт винесення рішення судом про стягнення аліментів з особи не є свідченням стягнення аліментів.

Посилання відповідача на наявність у нього непрацездатної матері, яка страждає гіпертонічною хворобою та потребує постійного лікування, не є підставою для відмови в позові, оскільки факт наявності матері у відповідача не впливає на можливість стягнення коштів на утримання матері, з якою проживає дитина. Крім того, суд зазначає, що доказів на підтвердження спільного проживання відповідача з матір'ю та її фактичного утримання чи догляду ОСОБА_2 суду не надано.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 263-268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення коштів на утримання, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (податковий ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який народився ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 (податковий ідентифікаційний номер НОМЕР_2), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, проживає за адресою: АДРЕСА_3, кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини всього його заробітку (доходу), до досягнення дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років - до ІНФОРМАЦІЯ_3, розпочавши стягнення з 25 січня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (податковий ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який народився ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір в дохід держави у розмірі 768,40 грн. (судовий збір сплачувати на користь держави, розрахунковий рахунок № 6001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за (п.1.4), Код банку отримувача (МФО) 899998, Код класифікації кодів бюджету - 22030106).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко