КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 22-ц/824/5129/2019 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Арапіна Н.Є.

Унікальний №755/11576/18 Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Київського національного лінгвістичного університету на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року у справі за позовом Київського національного лінгвістичного університету до ОСОБА_1 про стягнення отриманої стипендії за період навчання,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року Київський національний лінгвістичний університет звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення отриманої стипендії за період навчання.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського національного лінгвістичного університету (далі - КНЛУ) з подальшим перерахуванням коштів в дохід державного бюджету в установленому порядку, розмір отриманої стипендії за період навчання в аспірантурі КНЛУ з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2017 року на загальну суму 148 049,03 грн. та судовий збір в розмірі 2 220,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до наказу ректора університету №74-а від 23 вересня 2014 року ОСОБА_1 було зараховано до аспірантури КНЛУ за державним замовленням, з відривом від виробництва, терміном на три роки з 01 жовтня 2014 року.

01 жовтня 2014 року між університетом та ОСОБА_1 було укладено угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення №376.

За період з жовтня 2014 року по вересень 2017 року ОСОБА_1 отримала стипендію на загальну суму 111 887,38 грн.

Наказом ректора університету №91-а від 19 вересня 2017 року ОСОБА_1 було відраховано зі складу аспірантів 30 вересня 2017 року у зв`язку з закінченням терміну навчання.

Відповідно до п.2.7. укладеної між сторонами угоди ОСОБА_1 зобов`язувалась відпрацювати в університеті після закінчення навчання в аспірантурі не менше трьох років за контрактом на запропонованій адміністрацією посаді, враховуючи отриману кваліфікацію.

18 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до ректора університету з заявою про прийняття її на посаду викладача кафедри романської і новогрецької філології та перекладу з 02 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2020 року на контрактній основі згідно з угодою про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення №376 від 01 жовтня 2014 року.

Того ж дня між університетом та ОСОБА_1 було укладено контракт №1087 із науково-педагогічним працівником, який проходив підготовку в аспірантурі (докторантурі) КНЛУ за рахунок коштів Державного бюджету.

Наказом ректора університету №939-к від 18 вересня 2017 року ОСОБА_1 було зараховано на посаду викладача кафедри романської і новогрецької філології та перекладу з 02 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2020 року на контрактній основі згідно з угодою про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення (№376 від 01 жлвтня 2014 року).

30 травня 2018 року ОСОБА_1 надіслала на ім`я ректора університету заяву про її звільнення із займаної посади з 04 червня 2018 року за власним бажанням у зв`язку із переїздом на нове місце проживання.

Наказом ректора №496-к від 30 травня 2018 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 04 червня 2018 року за власним бажанням у зв`язку з переїздом на нове місце проживання з умовою відшкодування вартості навчання в аспірантурі КНЛУ за період з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2017 року відповідно до умов п. 6.3. контракту №1087 від 18 вересня 2017 року.

Крім того на період навчання ОСОБА_1 в аспірантурі КНЛУ їй було призначено наукового керівника - професора ОСОБА_2 , який отримував заробітну плату за керівництво аспірантом на загальну суму 28 339,62 грн., з якої сплачувались відповідні нарахування до державного бюджету на загальну суму 7 822,03 грн.

Оскільки відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку не відшкодував університету кошти, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 отриману стипендію за період з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2017 року в розмірі 111 887,38 грн., сплачену науковому керівнику заробітну плату в розмірі 28 339,62 грн. та нарахування на заробітну плату наукового керівника в розмірі 7 822,03 грн., а всього 148 049,03 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь КНЛУ розмір отриманої стипендії за період навчання в аспірантурі КНЛУ з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2017 року у розмірі 111 887,38 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КНЛУ судовий збір в розмірі 1 687,76 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заробітної плати наукового керівника та нарахувань на заробітну плату наукового керівника, Київський національний лінгвістичний університет, 08 лютого 2019 року, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду в частині відмови у стягненні заробітної плати наукового керівника та нарахувань на заробітну плату наукового керівника скасувати та позов задовольнити в цій частині.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилалось на те, що судом першої інстанції було встановлено неналежне виконання взятих на себе відповідачем зобов`язань, обізнаність відповідача з наслідками звільнення за власним бажанням без відпрацювання на запропонованій університетом посаді трьох років.

Пунктом 2.8 Угоди про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення №376 та пунктом 6.3. Контракту №1087 із науково-педагогічним працівником, який проходив підготовку в аспірантурі (докторантурі) КНЛУ за рахунок коштів Державного бюджету визначено відповідальність сторін в разі порушення умов, а саме аспірант зобов`язаний відшкодувати університету отриману стипендію та витрати, пов`язані з навчанням.

Оскільки на час навчання в аспірантурі КНЛУ кожному аспіранту призначається науковий керівник, якому виплачується заробітна плата за керівництво аспірантом, а з заробітної плати кожного працівника КНЛУ сплачуються нарахування в дохід держави, вказані суми підлягають стягненню з відповідача, як витрати, пов`язані з її навчанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, 01 жовтня 2014 року між Київським національним лінгвістичним університетом та ОСОБА_1 було підписано угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення №376. (а.с.10)

Відповідно до п.п.1.5.-1.7. ст.1 угоди університет зобов`язувався, зокрема виплачувати аспіранту на період навчання в аспірантурі державну стипендію за умови фінансування за рахунок коштів державного бюджету України.

Розірвати угоду та відрахувати аспіранта з університету, якщо він (вона) не виконує індивідуальний план навчання, грубо порушує правила внутрішнього розпорядку, а також за здійснення протиправних дій.

Відрахований через зазначені вище причини та за власним бажанням, аспірант відшкодовує вартість навчання згідно з законодавством України (стипендія та витрати на навчання згідно з кошторисом).

Працевлаштування аспіранта після закінчення навчання в аспірантурі за умови виконання індивідуального плану згідно з державним замовленням та цією угодою.

Аспірант в свою чергу зобов`язується, відповідно до ст.2 угоди, зокрема, відпрацювати після закінчення навчання в аспірантурі не менше трьох років у Київському національному лінгвістичному університеті за контрактом на запропонованій адміністрацією посаді, враховуючи отриману кваліфікацію. (п. 2.7. угоди)

Зобов`язується в разі відмови після закінчення аспірантури приступити до запропонованої роботи за фахом без поважних причин, а також відрахування з аспірантури на підставі п. 1.6. цієї угоди та за власним бажанням, відшкодувати університету отриману стипендію та витрати, пов`язані з навчанням в установленому законом порядку. (п. 2.8. угоди)

Угода набуває чинності з 01 жовтня 2014 року і діє до 30 вересня 2017 року. (п. 4.3. угоди)

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету №74 а від 23 вересня 2014 року ОСОБА_1 було зараховано до аспірантури за державним замовленням з 01 жовтня 2014 року та призначено наукового керівника - проф. ОСОБА_2 (а.с.9)

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету №113 а від 23 жовтня 2014 року ОСОБА_1 було встановлено стипендію з 01 жовтня 2014 року в розмірі 2 198,00 грн. на місяць. (а.с.11)

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету №53 а від 26 червня 2015 року ОСОБА_1 було надано літні канікули з 01 липня 2015 року по 31 серпня 2015 року з виплатою стипендії. (а.с.18)

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету №134-а від 17 листопада 2015 року ОСОБА_1 було встановлено стипендію з 01 вересня 2015 року в розмірі 2 611,00 грн. на місяць. (а.с.12)

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету №149-а від 15 грудня 2015 року аспіранта ОСОБА_1 було нагороджено грошовою премією за високі досягнення у науковій роботі в розмірі 3 000,00 грн. на місяць. (а.с.13)

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету №7-а від 27 січня 2016 року ОСОБА_1 було встановлено стипендію з 01 вересня 2015 року в розмірі 2 872,00 грн. на місяць. (а.с.14)

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету №58-а від 09 червня 2016 року ОСОБА_1 було встановлено стипендію з 01 травня 2016 року в розмірі 3 057,00 грн. на місяць. (а.с.15)

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету №66-а від 23 червня 2016 року ОСОБА_1 було надано літні канікули з 01 липня 2016 року по 31 серпня 2016 року з виплатою стипендії. (а.с.19)

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету №146-а від 16 грудня 2016 року ОСОБА_1 було встановлено стипендію з 01 грудня 2016 року в розмірі 3 444,00 грн. на місяць. (а.с.16)

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету №54 а від 16 червня 2017 року ОСОБА_1 було надано літні канікули з 01 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року з виплатою стипендії. (а.с.20)

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету №8-а від 03 лютого 2017 року ОСОБА_1 було встановлено стипендію з 01 січня 2017 року в розмірі 4 018,00 грн. на місяць. (а.с.17)

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету №91-а від 19 вересня 2017 року ОСОБА_1 було відраховано зі складу аспірантів 30 вересня 2017 року у зв`язку з закінченням терміну навчання та з видачею свідоцтва про закінчення аспірантури. (а.с.21)

18 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до ректора Київського національного лінгвістичного університету проф. ОСОБА_3 з заявою про її прийняття на посаду викладача кафедри романської і новогрецької філології та перекладу з 02 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2020 року на контрактній основі згідно з угодою про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення №376 від 01 жовтня 2014 року. (а.с.22)

18 вересня 2017 року між Київським національним лінгвістичним університетом в особі ректора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено контракт №1087 із науково-педагогічним працівником, який проходив підготовку в аспірантурі (докторантурі) Київського національного лінгвістичного університету за рахунок коштів Державного бюджету. (а.с.24-26)

Відповідно до умов контракту ОСОБА_1 зобов`язана відпрацювати не менше трьох років у Київському національному лінгвістичному університеті відповідно до Угоди про підготовку аспіранта (докторанта) за рахунок державного замовлення. (п.3.2.2. ст.3 контракту)

У разі звільнення науково-педагогічного працівника до закінчення строку дії контракту з його ініціативи або з ініціативи роботодавця, у випадках, передбачених статтями 40, 41 Кодексу Законів про Працю, працівник зобов`язаний відшкодувати вартість навчання в аспірантурі (докторантурі) (п. 3.2.2. цього контракту) та згідно Угоди про підготовку аспіранта (докторанта) за рахунок державного замовлення №376 від 01 жовтня 2014 року. (п.6.3. ст.6 контракту)

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету №939-к від 18 вересня 2017 року ОСОБА_1 було зараховано на посаду викладача кафедри романської і новогрецької філології та перекладу з 02 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2020 року на контрактній основі згідно з угодою про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення (№376 від 01 жовтня 2014 року). (а.с.23)

30 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ректора Київського національного лінгвістичного університету проф. ОСОБА_3 з заявою про її звільнення із займаної посади 04 червня 2018 року за власним бажанням у зв`язку із переїздом на нове місце проживання. (а.с.27)

Наказом ректора Київського національного лінгвістичного університету №496-к від 30 травня 2018 року ОСОБА_1 було звільнено 04 червня 2018 року за власним бажанням у зв`язку із переїздом на нове місце проживання з умовою відшкодування вартості навчання в аспірантурі КНЛУ за період з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2017 року відповідно до умов п.6.3. контракту №1087 від 18 вересня 2017 року. (а.с.28)

Згідно довідок про доходи №120 від 25 червня 2018 року, №121 від 25 червня 2018 року, № 122 від 25 червня 2018 року та №123 від 25 червня 2018 року виданих Київським національним лінгвістичним університетом за період навчання в аспірантурі (з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2017 року) ОСОБА_1 отримала стипендію на загальну суму 111 887,38 грн. (а.с.29-32)

Згідно наданого Київським національним лінгвістичним університетом розрахунку витрат на підготовку аспірантки ОСОБА_1 , що підлягають відшкодуванню №8 від 08 червня 2018 року (а.с.33), а саме: заробітна плата наукового керівника - 28 339,62 грн.; нарахування на заробітну плату - 7 822,03 грн.; стипендія - 111 887,38 грн., а всього 148 049,03 грн.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було дотримано вимог законодавства України та типової угоди про підготовку фахівця з вищою освітою, щодо зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу три роки. Будучи обізнаною з умовами укладеної сторонами угоди та покладеного на неї обов`язку по відшкодуванню вартості навчання в разі звільнення за власним бажанням, понесені позивачем витрати не відшкодувала внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Вимоги щодо відшкодування заробітної плати наукового керівника та нарахувань на його заробітну плату стягненню не підлягають, оскільки не передбачені умовами укладених між сторонами Угоди та Контракту.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України перевіряє законність рішення лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення отриманої стипендії, а ні позивачем, а ні відповідачем не оскаржувалося.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині стягнення заробітної плати наукового керівника та нарахувань на заробітну плату наукового керівника, то воно підлягає перегляду апеляційним судом лише в цій частині.

Вирішуючи позов в цій частині колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першої статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п.1, 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року за № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» установлено, що вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету АР Крим та місцевих бюджетів за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням).

Установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Відповідно до п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, за порушення дисципліни протягом трьох років, випускник зобов`язаний відшкодувати в установленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року №309 затверджено «Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів», яке регламентує діяльність у галузі підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів і є обов`язковим для всіх вищих навчальних закладів та наукових установ України незалежно від їх підпорядкованості та форми власності. (далі - Положення)

Відповідно до пункту 17 Положення взаємозобов`язання аспіранта або докторанта, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, та вищого навчального закладу, наукової установи визначаються в типовій угоді (додаток 1), якою передбачається своєчасне закінчення роботи над дисертацією, працевлаштування після закінчення аспірантури або докторантури, забезпечення відповідних умов праці, надання впорядкованого житла тощо, та відповідальність сторін у разі невиконання умов типової угоди.

Аспіранти, які закінчили навчання в аспірантурі з відривом від виробництва за державним замовленням, працевлаштовуються згідно з типовою угодою, а аспіранти, які закінчили навчання в аспірантурі поза державним замовленням, - згідно з контрактом. (пункт 43 Положення)

Одночасно кожному аспіранту з його зарахуванням відповідним наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи призначається науковий керівник, як правило, доктор наук або за рішенням вченої ради, як виняток, кандидат наук.

Науковий керівник аспіранта здійснює наукове керівництво роботою над дисертацією, контролює виконання затвердженого ним індивідуального плану та несе особисту відповідальність за якісне написання аспірантом дисертації.

Кількість аспірантів, прикріплених до наукового керівника - доктора наук, не повинна перевищувати 5 осіб одночасно (разом з докторантами), а для наукового керівника - кандидата наук - 3 осіб, включаючи аспірантів та докторантів, підготовка яких здійснюється поза державним замовленням.

На здійснення наукового керівництва відводиться щороку 50 академічних годин на одного аспіранта. (пункт 40 Положення)

На підтвердження факту призначення відповідачу ОСОБА_1 наукового керівника, позивачем було надано Витяг з наказу №74 а від 23 вересня 2014 року (а.с.9), відповідно до якого ОСОБА_1 було зараховано до аспірантури за державним замовленням з 01 жовтня 2014 року та призначено наукового керівника - проф. ОСОБА_2

На підтвердження понесених університетом витрат на підготовку аспірантки ОСОБА_1 було надано розрахунок №8 від 08 червня 2018 року (а.с.33), в якому зазначено, що сплачена за період навчання ОСОБА_1 в аспірантурі заробітна плата її наукового керівника становить 28 339,62 грн., а нарахування на його заробітну плату - 7 822,03 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз наведених вище норм, свідчить про існуючі можливість прикріплення до одного наукового керівника, який має вчене звання доктора наук, максимальної кількості аспірантів разом з докторантами - 5 осіб.

На здійснення наукового керівництва відводиться щороку 50 академічних годин на одного аспіранта.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по заробітній платі наукового керівника та нарахуванням на заробітну плату наукового керівника, не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки обов`язок суду перевірити наданий стороною розрахунок з урахуванням доказів погодження між сторонами таких умов.

Отже, позивач повинен довести, яка кількість аспірантів та/або докторантів була прикріплена до професора ОСОБА_2 у період з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2017 року, розмір заробітної плати, з урахуванням встановленої ставки, премій та надбавок за 50 академічних годин щороку на одного аспіранта, кількість фактично відпрацьованих з конкретним аспірантом годин та розмір сплачених університетом в дохід держави податків саме з цієї суми.

За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК України).

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наданий позивачем до суду разом з позовом розрахунок витрат на підготовку аспірантки ОСОБА_1 , що підлягають відшкодуванню №8 від 08 червня 2018 року, не доводить факт наявності заборгованості, оскільки не містить відомостей вказаних вище.

У розрахунку вказано лише загальні суми заробітної плати наукового керівника та нарахувань на його заробітну плату, які підлягають за переконанням університету стягненню з відповідача, без зазначення часового проміжку таких нарахувань, особи, якій виплачувалась така заробітна плата та без зазначення її складових частин. Вказані позивачем нарахування на заробітну плату, взагалі не містять ідентифікації та не конкретизовані, що не дозволяє достеменно віднести їх до сплачених університетом податків та зборів, а також перевірити правильність нарахованої позивачем суми.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Київського національного лінгвістичного університету в частині стягнення заробітної плати наукового керівника та нарахувань на заробітну плату наукового керівника.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київського національного лінгвістичного університету залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль