Дата документу 21.05.2019 Справа № 319/1253/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №319/1253/18 Головуючий у 1 інстанції: Хамзін Т.Р.
Провадження № 22-ц/807/1352/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 09 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комиш-Зорянська селищна рада Більмацького району Запорізької області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2018 року ОСОБА_1 до звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік його матері ОСОБА_3 ОСОБА_4 . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельного паю, який знаходиться в Куйбишевському районі Запорізької області. На час смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем за законом була ОСОБА_3 , яка на момент смерті проживала разом з померлим та вела з ним спільне господарство. Фактично його мати вступила у спадщину, проте юридично не встигла оформити свої спадкові права, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Заповіту за життя ОСОБА_3 не складала, а тому спадкоємцями за законом після її смерті є він та відповідач ОСОБА_2 , його сестра.

Протягом встановленого законодавством шестимісячного строку він не звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса через проведення у м. Маріуполь антитерористичної операції, виїзд на заробітки до іншої області та втрату правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

На підставі зазначеного просив визначити йому додатковий строк два місяці з дня набрання рішенням суду по даній справі законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2018 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи Комиш- Зорянську селищну раду Більмацького району Запорізької області.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 09 січня 2019 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на поважність причин пропуску строку звернення до нотаріуса, проведення антитерористичної операції у м. Маріуполь Донецької області, , просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ухвалюючи рішення суду про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01 листопада 1988 року та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 13 серпня 1973 року відповідно (а.с.11,12).

08 грудня 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладено шлюб, зареєстрований Шевченківською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_3 від 11 липня 2003 року (а.с.10).

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 (а.с. 8).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) НОМЕР_4 від 24 вересня 2018 року інформація за параметром ОСОБА_3 інформація відсутня (а.с.28).

Докази звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, відсутні.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом також встановлено, що позивач із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 його матері ОСОБА_3 до нотаріуса не звертався.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

В якості поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 в позовній заяві та апеляційній скарзі посилався на те, що він тривалий час перебував за межами м. Маріуполь у зв`язку з проведенням антитерористичної операції.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого також включено м. Маріуполь. Визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, серед яких відсутнє м. Маріуполь.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на території м. Маріуполь станом на 04 лютого 2015 року державні нотаріальні контори, державні нотаріуси та приватні нотаріуси здійснювали свою діяльність.

Крім того, ОСОБА_1 не зазначено обставини, які перешкоджали йому звернутись у встановлений ст. 1270 ЦК України строк до будь-якого іншого нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не надано доказів поважності тривалого протягом більш ніж трьох років не звернення спадкоємця до нотаріальної контори.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку не є обставиною, яка позбавляє можливості звернутись із заявою про прийняття спадщини.

На підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених обставин і вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність обставин, визначених статтею 1272 ЦК України, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 перешкод для подання такої заяви.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Крім того, позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, відсутня також обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, що також свідчить про безпідставність позовних вимог.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 09 січня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: