КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №361/1889/19 головуючий у суді І інстанції: Сердинський В.С.
провадження №22-ц/824/7115/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2019 року у складі судді Сердинського В.С. у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант», ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант», ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Є.А., Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

18 березня 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, обґрунтовуючи її тим, що продаж квартири відбувся з численними грубими порушеннями чинного законодавства, а невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тому позивач ОСОБА_3 просила суд накласти арешт на об'єкт нерухомості - двокімнатну квартиру загальною площею 87, житловою площею 40,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 реєстраційний номер в ДРРП 12, та належить ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу квартири №147 від 17.03.2016. Заборонити ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1) користуватися, володіти та розпоряджатися квартирою загальною площею 87 кв.м., житловою площею 40,2. кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер в ДРРП 12. Заборонити Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб при виконавчому комітеті Броварської міської ради знімати з реєстрації вже зареєстрованих осіб та реєструвати нових осіб у двокімнатній квартирі загальною площею 87 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м, що знаходиться адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер в ДРРП 12, та належить ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу квартири №147 від 17.03.2016.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з'ясування обставин справи судом першої інстанції, і задовольнити заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову. Вказує, що судом не було враховано, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу вчиняє ряд протиправних дій направлених на позбавлення позивача права користування та володіння об'єктом нерухомості, що є предметом спору.

Відповідач ОСОБА_4 надав суду відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що на спірну квартиру вже накладено арешт ухвалами Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року, 23 січня 2016 року, 19 червня 2017 року у справі №361/5027/16-ц. Також, вказав, що заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант», ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Є.А., Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» відзиви на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що наведені у заяві доводи не дають підстав для вжиття заходів забезпечення позову, і не дають підстав вважати, що зі сторони відповідача існує реальна загроза вчинення дій, які призведуть до неможливості виконання рішення суду при його постановленні на користь позивача.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у березні 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант», ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Є.А., Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.1-17).

У позові ОСОБА_3 просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу № 147 від 17.03.2016 р. двокімнатної квартири загальною площею 87 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, скасувати запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна: квартира, двокімнатна, об'єкт житлової нерухомості загальною площею 87 кв.м., житлова площа 40,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4; Дата та час державної реєстрації: 17.03.2016 19:31:36; Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 12; Державний реєстратор: приватний нотаріус Татаринцева Євгенія Анатоліївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; Підстава виникнення права власності: Договір купівлі-продажу квартири, серія та номер: 147, виданий 17.03.2016, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28923674 від 24.03.2016 19:54:22; Форма власності: приватна; Розмір частки: 1/1; Власники: ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_4, виданий 28.03.2000, видавник: Подільське ГУ РУ МВС України в м. Києві, країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_2, та відновити запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 06.02.2008; номер запису 10639 у книзі 24/9 щодо права власності на спірну квартиру двокімнатну. Реєстраційний номер майна: 22026717, запис про право власності погашено в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.03.2016 22:29:46 на підставі відкритого розділу в ДРРП №12.

18 березня 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просила суд накласти арешт на об'єкт нерухомості - двокімнатну квартиру загальною площею 87, житловою площею 40,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 реєстраційний номер в ДРРП 12, та належить ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу квартири №147 від 17.03.2016. Заборонити ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1) користуватися, володіти та розпоряджатися квартирою загальною площею 87 кв.м., житловою площею 40,2. кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер в ДРРП 12. Заборонити Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб при виконавчому комітеті Броварської міської ради знімати з реєстрації вже зареєстрованих осіб та реєструвати нових осіб у двокімнатній квартирі загальною площею 87 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м, що знаходиться адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер в ДРРП 12, та належить ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу квартири №147 від 17.03.2016 (а.с.90-93).

В обґрунтування заяви позивач ОСОБА_3 вказала, що продаж квартири відбувся з численними грубими порушеннями чинного законодавства, а невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено (а.с.109-111).

Встановлено, що 17 березня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант» на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, зазначеного в Іпотечному договорі, та на підставі статті 38 Закону України «Про потеку», було здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу квартири з ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є. А., зареєстрований в реєстрі за №147.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції, і доходить висновку про співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами в частині накладання арешту на предмет спору, оскільки предметом оскаржуваного договору купівлі-продажу, є безпосередньо квартира, відносно якої позивач просить суд накласти арешт.

Встановлено, що між сторонами дійсно існує спір, оскільки позивач оспорює правочин щодо купівлі-продажу квартири, а тому невжиття заходу забезпечення позову може у подальшому утруднити чи унеможливити виконання можливого судового рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій інших осіб, які за час розгляду справи можуть продати, знищити чи знецінити майно, тощо.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що заява ОСОБА_3 про забезпечення позову в частині накладання арешту на квартиру підлягає до задоволення.

Разом з тим, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення заяви у частині заборони ОСОБА_4 розпоряджатися квартирою, оскільки накладення арешту на нерухоме майно чи його частку є перешкодою для відчуження такого майна та відповідно проведення реєстраційних дій щодо реєстрації такого майна за іншою особою.

Крім того, апеляційний суд, при перегляді ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, не має процесуальної можливості вирішити питання з приводу права володіння та користування належним відповідачу майном.

Також, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення заяви у частині заборони Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб при виконавчому комітеті Броварської міської ради знімати з реєстрації вже зареєстрованих осіб та реєструвати нових осіб у спірній квартирі, оскільки такі вимоги позивача ОСОБА_3 не є співмірними із позовними вимогами.

Доводи ОСОБА_4, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що на спірну квартиру вже накладено арешт ухвалами Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року, 23 січня 2017 року, 19 червня 2017 року у справі №361/5027/16-ц, відхиляються апеляційним судом з огляду на наступне.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року заборонено ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, вчиняти певні дії, а саме: відчужувати двокімнатну квартиру загальною площею 87 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, та належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири №147 від 17 березня 2016 року, та вчиняти будь-які інші дії з приводу даного нерухомого майна: користуватися, передавати в іпотеку, оренду, управління, до прийняття судом рішення по суті.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2016 року заборонено Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб при виконавчому комітеті Броварської міської ради вчиняти певні дії, а саме: здійснювати реєстрацію місця проживання ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, а також інших осіб у двокімнатній квартирі загальною площею 87 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, та належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири №147 від 17 березня 2016 року, до прийняття судом рішення по суті.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2017 року заборонено ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2, а також іншим особам вчиняти певні дії, а саме: вчиняти дії щодо виселення ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) з двокімнатної квартири №123 загальною площею 87 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, та належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири № 147 від 17 березня 2016 року, до прийняття судом рішення по суті. Заборонено Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб при виконавчому комітеті Броварської міської ради вчиняти певні дії, а саме: здійснювати зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) у квартирі АДРЕСА_4 та належить ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на підставі договору купівлі-продажу квартири № 147 від 17 березня 2016 року, до прийняття судом рішення по суті.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року відмовлено в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_5 до ТОВ «Колекторська компанія «ГАРАНТ», ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_3 та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Є.А. про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири та скасування реєстрації.

Ухвалою (додаткове рішення) Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2018 року забезпечення позову, накладене ухвалами Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року, 13 вересня 2016 року та 19 червня 2017 року в справі №361/5027/16-ц (провадження №2/361/105/18) за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «ГАРАНТ», ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_3 та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ТатаринцеваЄвгенія Анатоліївна про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири та скасування реєстрації - скасовано.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2018 року залишено без змін.

Також, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2017 року заборонено Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб при виконавчому комітеті Броварської міської ради Київської області (07400, Київська область, місто Бровари, вулиця Гагаріна, 15) вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, а також інших осіб у двокімнатній квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, та належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири № 147 від 17 березня 2016 року до набрання законної сили судовим рішення у даній справі.

Таким чином, доводи, на які посилається ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну скаргу, не відповідають дійсності, оскільки заходи забезпечення позову, вжити під час розгляду цивільної справи №361/5027/16-ц були скасовані, а наявність у Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб при виконавчому комітеті Броварської міської ради Київської області заборони щодо вчинення дій з приводу реєстрації місця проживання ОСОБА_4 не впливають на вирішення процесуальних питань у іншій справі №361/1889/19.

Доводи ОСОБА_4, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, також відхиляються апеляційним судом з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, і не дотримався положень статті 150 ЦПК України при постановленні оскаржуваної ухвали, у зв'язку з чим заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволеню.

Щодо вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 про вирішення питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції вказує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, вирішити питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами у справі може суд першої інстанції під час вирішення спору по суті.

Апеляційний суд не наділений указаними процесуальними повноваженнями на стадії перегляду ухвали, що може бути предметом оскарження окремо від рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, відповідно до вимог статті 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2019 року скасувати повністю, і ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на об'єкт нерухомості - двокімнатну квартиру загальною площею 87 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер в ДРРП 12, та належить ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1) на підставі договору купівлі - продажу квартири №147 від 17.03.2016.

В іншій частині вимог заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4).

Боржник: ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_2).

Строк пред'явлення судового рішення до виконання три роки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «07» травня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіЮ.О. Матвієнко О.І. Сліпченко