Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 161/11915/17

провадження № 61-35054св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне підприємство «Укрстройінвєст.», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Мир»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Волинської області, у складі колегії суддів: Киці С. І., Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

від 06 березня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Укрстройінвєст.», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мир» (далі - ПрАТ «СК «Мир») про визнання договорів недійсними, застосування наслідків недійсності.

Позовна заява мотивована тим, що на сайті auto.ria.com він побачив оголошення про продаж автомобілів ВАЗ 21010 та ВАЗ 21015 за доступною ціною. 27 січня 2016 року він приїхав за адресою: м. Луцьк,

вул. Словацького, 7, офіс 303 , та підписав угоди № 2001894, № 2001895 з приватним підприємством «Міжнародна еканомико правова служба», а також договори добровільного страхування від нещасного випадку

№ НВ01916, № НВ01917 з ПрАТ «Страхова компанія» «Мир». Його було проінформовано, що укладання договорів добровільного страхування від нещасного випадку та сплата страхових внесків у загальній сумі 40 тис. грн є обов`язковою умовою отримання транспортних засобів, а ПрАТ СК «Мир» є посередником у покупці автомобілів, тому співробітництво з ним є обов`язковим. Наступного дня менеджер з доставки автомобіля у м. Києві повідомила, що доставити автомобілі не вдалось. При наступному зверненні позивача просили почекати доставки до лютого. Вважає, що його було введено в оману шляхом недобросовісної реклами та консультації, внаслідок чого він уклав договори, що не відповідають його внутрішньому волевиявленню. В умовах договорів вбачаються ознаки здійснення приватним підприємством «Міжнародна еканомико правова служба» (яке згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змінило назву на приватне підприємство «Укрстройінвєст.») нечесної підприємницької діяльності. Розміщуючи у мережі Інтернет рекламу, відповідач спонукав клієнта до придбання автомобіля, сформував відокремлену базу клієнтів за рахунок сплати консолідованих щомісячних внесків, сплачених клієнтом, здійснював розподіл фонду бази по пірамідальній схемі, коли один клієнт за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншим. Договори не містять строків (термінів) отримання товару, не передбачають будь-якої відповідальності відповідача за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання товару, навіть у разі повної оплати всіх загальних внесків. Договори страхування ним із

ПрАТ «СК «Мир» укладались з метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами з ПП «Міжнародна еканомико правова служба» (ПП «Укрстройінвєст.») і є взаємопов`язаними, були укладені в один день, в одному місці, і від імені обох відповідачів діяла одна особа - консультант ОСОБА_2 , з метою неправомірного заволодіння його коштами. У ПрАТ «СК «Мир» відсутня ліцензія на здійснення діяльності зі страхування життя і здоров`я страхувальника. Транспортні засоби за вказаними договорами він так і не отримав.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати договори

№ 2001894, № 2001895, укладені з ПП «Міжнародна еканомико правова служба», та договори № НВ01916, №НВ01917, укладені з ПрАТ СК «Мир»

від 27 січня 2016 року, недійсними й такими, що укладені з застосуванням нечесної підприємницької практики; стягнути з ПрАТ СК «Мир» сплачені грошові кошти відповідно до договорів № НВ01916, № НВ01917

у розмірі 40 тис. грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області, у складі судді Пушкарчук В. П., від 23 жовтня 2017 року позов задоволено. Визнано недійсними та такими, що укладені із застосуванням нечесної підприємницької практики, договори № 2001894, № 2001895, укладені позивачем з ПП «Міжнародна еканомико правова служба», й договори

№ НВ01917, № НВ01916, укладені з ПрАТ «СК «Мир» 27 січня 2016 року. Стягнуто з ПрАТ «СК «Мир» грошові кошти, сплачені ОСОБА_1 відповідно до договору № НВ01916 у сумі 20 тис. грн. Стягнуто з ПрАТ «СК «Мир» грошові кошти, сплачені ОСОБА_1 відповідно до договору № НВ01917 у сумі 20 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договори добровільного страхування від нещасного випадку НВ № 01916 та НВ № 01917 від 27 січня 2016 року були укладені для забезпечення зобов`язань та є взаємопов`язаними з договорами, укладеними з ПП «Міжнародна еканомико правова служба» від 27 січня 2016 року, які були укладені під впливом обману і нечесної підприємницької практики, тому вимоги позивача про визнання їх недійсними є обґрунтованими, а позивачу належить повернути грошові кошти у розмірі 40 тис. грн, сплачені на виконання цих договорів добровільного страхування від нещасного випадку. ПрАТ «СК «Мир» не має ліцензії для здійснення такого виду діяльності, як страхування життя, а з договорів добровільного страхування від нещасних випадків вбачається, що об`єктом страхування є життя і здоров`я страхувальника.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 06 березня 2018 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Мир» задоволено, рішення суду першої інстанції у частині визнання недійсними договорів страхування та застосування наслідків їх недійсності скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Мир» про визнання договорів страхування недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, суд першої інстанції помилково ототожнив спірні договори страхування від нещасних випадків із договором страхування життя. Договір страхування життя між сторонами не укладався, відповідні правовідносини не виникли, натомість виникли правовідносини з добровільного страхування від нещасних випадків, у яких страховик діяв у межах своїх повноважень і на підставі чинної ліцензії на цей вид страхування. Сама по собі ймовірність настання смертельного нещасного випадку не робить договір добровільного страхування від нещасного випадку договором страхування життя, укладеним відповідно до закону, а наявність у страховика ліцензії на інший, аніж страхування життя, вид страхування, з одного боку, виключала можливість укладання договору страхування життя як таку, з іншого, наявність у страховика права на страхування життя виключала б право на укладання договору добровільного страхування від нещасних випадків. Вигодонабувачем за договором страхування не є контрагенти позивача за договорами

від 27 січня 2016 року, а саме: ПП «Міжнародна еканомико правова служба» (ПП «Укрстройінвєст.»). Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що страховик не мав наміру у межах строку дії договору страхування не виконувати своїх зобов`язань. Спірні договори страхування не належать до договорів страхування фінансового ризику невиконання або неналежного виконання зобов`язань, у яких страховим випадком є невиконання або неналежне виконання боржником зобов`язання за іншими договорами. Умови договорів страхування є чіткими та зрозумілими, договори не містять несправедливих умов. Судом не встановлено укладення договорів страхування під впливом обману і нечесної підприємницької практики. Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності умислу у діях відповідача ПрАТ СК «Мир», не доведено факт обману.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що договори з

ПП «Міжнародна еканомико правова служба» й договори з ПрАТ СК «Мир» укладені одночасно, в одному офісі. Суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що навіть помилковість ототожнення договорів страхування від нещасного випадку з договорами страхування життя, не виключало нечесної підприємницької практики. Заявник вказує, що

ПП «Укрстройінвєст.» та ПрАТ «СК «Мир» фігурують у декількох кримінальних провадженнях, зокрема № 0000063.

Ураховуючи те, що рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПП «Укрстройінвєст.» не було предметом апеляційного розгляду, не оспорюється учасниками справи, справа у цій частині касаційному перегляду не підлягає в силу положень статті 400 ЦПК України.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ПрАТ «СК «Мир» просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржену постанову суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

11 липня 2018 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

27 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ПП «Міжнародна еканомико правова служба» було укладено договори № 2001894, № 2001895, предметом яких є отримання клієнтом бажаного товару (речі), який придбає на його користь компанія, або у разі вимоги клієнта та його письмової заяви надання йому коштів у грошовому еквіваленті відповідно вартості товару, зазначеного в акті додаткових відомостей, для самостійного придбання товару, зазначеного в акті додаткових відомостей до цього договору.

У той же день між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Мир» було укладено договори добровільного страхування від нещасного випадку № НВ01916,

№ НВ01917.

За змістом пункту 4.1 договорів добровільного страхування від нещасного випадку № НВ 01917, № НВ 01916 від 27 січня 2016 року ці договори діють з 27 січня 2016 року, але не раніше дня, наступного за днем зарахування страхової премії на поточний рахунок страховика, до 26 лютого 2016 року.

На виконання умов зазначених договорів добровільного страхування

Нищук М. М. вніс страховий платіж у сумі 40 тис. грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.496820656.1 від 27 січня 2016 року.

У графі «Види діяльності» витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПрАТ «СК «Мир» зазначено: код КВЕД 65.12 Інші види страхування, крім страхування життя (основний).

Відповідно до пункту 2.8.3 договорів № 2001894, № 2001895 клієнт має право/зобов`язаний укласти договори страхування у разі необхідності із страховою компанією згідно умов цього договору.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень, закріплених у пункті 2 частини першої, частинах другій та шостій статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно потреби у послугах.

Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Законом України «Про захист прав споживачів» встановлено недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом ненадання або надання у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформації, необхідної для здійснення свідомого вибору, спонукання споживача споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом введенння в оману стосовно потреби у послугах.

За змістом частини першої статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Аналогічні положення містить частина перша статті 81 ЦПК України.

Встановивши, що спірні договори страхування від нещасних випадків підписані сторонами, які досягли згоди щодо усіх їхніх істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання спірних договорів недійсними, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження введення його в оману стосовно потреби у послугах, пов`язаності договорів страхування з угодами, які були укладені позивачем з ПП «Міжнародна еканомико правова служба», в яких відсутні положення про конкретні умови страхування, не зазначено конкретного страховика, а ПП «Міжнародна еканомико правова служба» або ПП «Укрстройінвєст.» не виступали вигодонабувачем за спірними договорами.

З огляду на викладене, правильними є висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність позивачем несправедливості умов договорів страхування, введення його в оману страховиком та ведення останнім нечесної підприємницької практики.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Волинської області від 06 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта