РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/782/19

06.05.19

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого - судді Сороки Д.В.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової Т.П.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі філії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до Положення про виробничий підрозділ Експлуатаційне вагонне депо Козятин, затвердженого наказом начальника регіональної філії Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 17.02.2017 №139-Н, Експлуатаційне вагонне депо Козятин входить до структури регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ), а начальник депо наділений правом укладати трудові договори (здійснювати прийом на роботу).

ОСОБА_1, згідно наказу від 26.08.2009 за № 409/ос, був прийнятий на роботу оглядачем-ремонтником вагонів 4 розряду у виробничий підрозділ експлуатаційне вагонне депо Козятин Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

За час роботи відповідно до вимог КЗпП України ОСОБА_1 надавалися щорічні чергові відпустки:

- за період роботи 2009-2010 рік, щорічна відпустка з 26.07.2010 по 29.08.2010 на підставі наказу № 3228 від 16.06.2010;

- за період роботи 2010-2011 рік, щорічна відпустка з 03.01.2011 по 06.02.2011 на підставі наказу № 3837 від 13.12.2010;

- за період роботи 2011-2012 рік, щорічна відпустка з 13.01.2012 по 15.02.2012 на підставі наказу № 1175 від 15.12.2011;

- за період роботи 2012-2013 рік, щорічна відпустка з 09.11.2013 по 13.12.2013 на підставі наказу № 2537 від 15.10.2013;

- за період роботи 2013-2014 рік, щорічна відпустка з 09.06.2014 по 15.07.2014 на підставі наказу № 359 від 16.05.2014;

- за період роботи 2014-2015 рік, щорічна відпустка з 11.11.2015 по 11.12.2015 на підставі наказу № 790 від 19.10.2015;

- за період роботи 2015-2016 рік, щорічна відпустка з 11.02.2016 по 14.03.2016 на підставі наказу № 16 від 20.01.2016;

- за період роботи 2016-2017 рік, щорічна відпустка з 09.11.2017 по 10.12.2017 на підставі наказу № 717 від 17.10.2017;

За неповністю відпрацьований робочий рік, - з 27.08.2017 по 26.08.2018 року включно, - ОСОБА_1, згідно наказу № 822 від 15.12.2017 року, використано відпустку в кількості 32 календарних днів щорічної та додаткової: з 08.01.2018 по 08.02.2018 року включно.

26.03.2018, ОСОБА_1 на підставі поданої ним заяви звільнився за п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін (наказ № 55/ос від 26.03.2018).

При проведенні розрахунку заробітної плати встановлено наявність заборгованості працівника на суму 2587, 37 грн. за невідпрацьовані дні відпустки у кількості 13 календарних днів.

ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що станом на день звільнення він не напрацював стажу роботи, що дає право ще на 13 днів щорічної основної відпустки, які були йому надані до дня звільнення, про свідчить його підпис у наказі № 55/ос від 26.03.2018 року, примірник якого було йому вручено у день звільнення.

В серпні 2018 року працівникам виробничого підрозділу експлуатаційне вагонне депо Козятин була нарахована та виплачена премія за підсумками роботи у 2017 році. ОСОБА_1 також було включено до списку працівників на виплату премії, враховуючи, що він пропрацював повний 2017 рік. Відповідно до розпорядження 02.09.2018 № 862 із загальної суми боргу ОСОБА_1 отримано суму 2 175,13 грн. Після утримання заборгованість відповідача становить 412,24 грн.

Позивачем було вжито заходів досудового врегулювання спору та в надісланій на ім'я ОСОБА_1 претензії від 13.11.2018 за вих. № 1264, останньому було запропоновано в строк до 30.11.2018 повернути на користь виробничого підрозділу експлуатаційне вагонне депо Козятин Регіональної філії «Південна-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» грошові кошти в сумі 412, 24 грн.

Відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зазначену претензію ОСОБА_1 отримано 22.11.2018.

Але ОСОБА_1 в термін вказаний у претензії кошти не повернув і пояснень, з посиланням на поважні причини такої протиправної поведінки, на адресу підприємства до цього часу не надав.

При виплаті суми відпускних коштів підприємство, враховуючи, що з відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір, не могло передбачити розрив трудових відносин за вказаних обставин і діяли відповідно ч.3 ст.115 КЗпП України - виплатили заробітну плату за весь час основної відпустки були виплачені авансові кошти, що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 04.01.2018. Таким чином, ОСОБА_1 були виплачені кошти за період відпустки, який він в подальшому за трудовою угодою зобов'язаний був відпрацювати.

Розірвавши із своєї ініціативи трудові відносини, не відпрацювавши (не виконавши трудових зобов'язань) та не повернувши зазначені кошти, відповідач, таким чином, незаконно заволодів майном підприємства.

Враховуючи, що ОСОБА_1 протиправно, всупереч діючому законодавству, відмовляється у добровільному порядку повертати кошти за невідпрацьовані дні відпустки, виникла необхідність стягнення їх у примусовому порядку.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.04.2019 провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк.

Позивач в позовній заяві зазначив про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 в установлений судом строк не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав.

Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами.

У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст..264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

Судом встановлено, що відповідно до Положення про виробничий підрозділ Експлуатаційне вагонне депо Козятин, затвердженого наказом начальника регіональної філії Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 17.02.2017 №139-Н, Експлуатаційне вагонне депо Козятин входить до структури регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ), а начальник депо наділений правом укладати трудові договори (здійснювати прийом на роботу) (а.с. 16-18).

ОСОБА_1, згідно наказу від 26.08.2009 за № 409/ос, був прийнятий на роботу оглядачем-ремонтником вагонів 4 розряду у виробничий підрозділ експлуатаційне вагонне депо Козятин Регіональної філії «ПівденноЗахідна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с. 21).

За час роботи відповідно до вимог КЗпП України ОСОБА_1 надавалися щорічні чергові відпустки:

- за період роботи 2009-2010 рік, щорічна відпустка з 26.07.2010 по 29.08.2010 на підставі наказу № 3228 від 16.06.2010;

- за період роботи 2010-2011 рік, щорічна відпустка з 03.01.2011 по 06.02.2011 на підставі наказу № 3837 від 13.12.2010;

- за період роботи 2011-2012 рік, щорічна відпустка з 13.01.2012 по 15.02.2012 на підставі наказу № 1175 від 15.12.2011;

- за період роботи 2012-2013 рік, щорічна відпустка з 09.11.2013 по 13.12.2013 на підставі наказу № 2537 від 15.10.2013;

- за період роботи 2013-2014 рік, щорічна відпустка з 09.06.2014 по 15.07.2014 на підставі наказу № 359 від 16.05.2014;

- за період роботи 2014-2015 рік, щорічна відпустка з 11.11.2015 по 11.12.2015 на підставі наказу № 790 від 19.10.2015;

- за період роботи 2015-2016 рік, щорічна відпустка з 11.02.2016 по 14.03.2016 на підставі наказу № 16 від 20.01.2016;

- за період роботи 2016-2017 рік, щорічна відпустка з 09.11.2017 по 10.12.2017 на підставі наказу № 717 від 17.10.2017 (а.с. 22-29).

За неповністю відпрацьований робочий рік, - з 27.08.2017 по 26.08.2018 року включно, - ОСОБА_1, згідно наказу № 822 від 15.12.2017 року, використано відпустку в кількості 32 календарних днів щорічної та додаткової: з 08.01.2018 по 08.02.2018 року включно (а.с. 30).

26.03.2018, ОСОБА_1 на підставі поданої ним заяви звільнився за п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін (наказ № 55/ос від 26.03.2018) (а.с. 31).

При проведенні розрахунку заробітної плати встановлено наявність заборгованості працівника на суму 2587, 37 грн. за невідпрацьовані дні відпустки у кількості 13 календарних днів.

ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що станом на день звільнення він не напрацював стажу роботи, що дає право ще на 13 днів щорічної основної відпустки, які були йому надані до дня звільнення, про свідчить його підпис у наказі № 55/ос від 26.03.2018 року, примірник якого було йому вручено у день звільнення.

В серпні 2018 року працівникам виробничого підрозділу експлуатаційне вагонне депо Козятин була нарахована та виплачена премія за підсумками роботи у 2017 році. ОСОБА_1 також було включено до списку працівників на виплату премії, враховуючи, що він пропрацював повний 2017 рік. Відповідно до розпорядження 02.09.2018 № 862 із загальної суми боргу ОСОБА_1 отримано суму 2 175,13 грн. (а.с. 32). Після утримання заборгованість відповідача становить 412,24 грн.

Але ОСОБА_1 в термін вказаний у претензії кошти не повернув і пояснень, з посиланням на поважні причини такої протиправної поведінки, на адресу підприємства до цього часу не надав.

При виплаті суми відпускних коштів підприємство, враховуючи, що з відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір, не могло передбачити розрив трудових відносин за вказаних обставин і діяли відповідно ч.3 ст.115 КЗпП України - виплатили заробітну плату за весь час основної відпустки були виплачені авансові кошти, що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 04.01.2018. Таким чином, ОСОБА_1 були виплачені кошти за період відпустки, який він в подальшому за трудовою угодою зобов'язаний був відпрацювати.

Відповідно до ст.ст. 74, 75 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Згідно ст. 22 Закону У країни «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року.

Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України від 24.01.2007 № 9/13/133-07 «Щодо виплати грошової компенсації за частину щорічної відпустки», за необхідності відшкодування шкоди з працівника, що звільнився, роботодавець має право звернутися з позовом про відшкодування шкоди до суду.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.127 КЗпП України, відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів, повязаних із застосуванням ст.127 КЗпП, суди мають враховувати, що не утримані при звільненні суми за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки не можуть бути стягнені з нього судом у тому разі, коли трудовий договір припинено з підстав, зазначених у пунктах 3, 5, 6 ст. 36, пунктах 1, 2, 5 ст.40 КЗпП, а також при направленні на навчання та у звязку з виходом на пенсію. Роботодавець може звернутися із зазначеними вимогами до суду стосовно до правил ч.2 ст.233 КЗпП протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум.

При виплаті суми відпускних коштів підприємство, враховуючи, що з відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір, не могло передбачити розрив трудових відносин за вказаних обставин і діяли відповідно ч.3 ст.115 КЗпП України - виплатили заробітну плату за весь час основної відпустки були виплачені авансові кошти, що підтверджується платіжним дорученням №4 від 04.01.2018. Таким чином, ОСОБА_1 були виплачені кошти за період відпустки, який він в подальшому за трудовою угодою зобов'язаний був відпрацювати.

Відповідно ч.1 ст.177 та ст.190 ЦК України, гроші є майном, і є об'єктом цивільних прав. Відповідно ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Розірвавши із своєї ініціативи трудові відносини, не відпрацювавши (не виконавши трудових зобов'язань) та не повернувши зазначені кошти, відповідач, таким чином, незаконно заволодів майном підприємства.

Враховуючи, що ОСОБА_1 протиправно, всупереч діючому законодавству, відмовляється у добровільному порядку повертати кошти за невідпрацьовані дні відпустки, виникла необхідність стягнення їх у примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.266, 526, 530, 536,258, 1050, 1054 ЦК України, ст.. 61 Конституції України, ст.ст.4, 7, 12, 13,247, 258-259, 263-265, ,354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (іден. номер НОМЕР_1) на користь акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі філії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» (СП «Фінансово-економічна служба» РФ «Південно-Західна залізниця ПАТ «Укрзалізниця», , р/р 36, МФО 300465 в АТ «Ощадбанк») заборгованість за невідпрацьовані дні відпустки в сумі 412 (чотириста дванадцять) гривень 24 копійки та судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча девятсот двадцять одна) гривня.

Повний текст рішення складений 06.05.2019

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

СУДДЯ: підпис

З оригіналом вірно:

СУДДЯ -

СЕКРЕТАР-

Дата документу 06.05.19