Справа №442/7364/17
Провадження №2/442/91/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Кравців Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів Приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвської Ольги Віталіївни та Приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Білоган Ірини Мирославівни про визнання недійсними спадкового договору та договору дарування, скасування державної реєстрації,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_4

від відповідача 1: ОСОБА_2 , ОСОБА_5

від відповідача 2: ОСОБА_5

від третьої особи 1: ОСОБА_6

від третьої особи 2: не з`явилися

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним спадкового договору, укладеного 05.06.2015 між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В., зареєстрований в реєстрі за № 347, скасувавши реєстрацію речового права на спірну квартиру за ОСОБА_2 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; про визнання недійсним договору дарування квартири від 24.02.2017, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального Округу ОСОБА_8 . за р. № 101. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До дня смерті вона постійно проживала у квартирі АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала покійній на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 11.06.1996 Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого в Дрогобицькому МБТІ в реєстрову книгу за номером 5215. З свідоцтва вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної сумісної власності батькам позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , мама позивача як спадкоємець по закону першої черги успадкувала 1/2 ідеальну частину квартири, про що видано свідоцтво про право на спадщину за законом 21.11.2005 державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Бекиш В.В., зареєстровано в реєстрі за № 3601. Зазначає, що після смерті мами ОСОБА_7 позивач як спадкоємець по закону першої черги одразу звернувся до приватного нотаріуса Бекиш В.О. з заявою про прийняття спадщини, 01.11.2016 приватний нотаріус Бекиш В.О. зареєструвала у спадковому реєстрі спадкову справу за реєстровим номером 59733968. Позивач вказує, що постійно з сім`єю проживає в Росії, в м. Курську. Крім нього, у батьків не було інших дітей, він постійно приїздив до своїх батьків, надавав їм матеріальну допомогу, вони постійно спілкувалися з мамою по телефону. У період відпустки вони щорічно з дружиною приїжджали в м. Дрогобич. У 2014 році він захворів, з травня 2015 року по травень 2016 року також хворів, неодноразово проходив стаціонарне лікування по хворобі хребта (в т.ч. міжхребцева грижа, церебральний атеросклероз, цукровий діабет 2 ступеня). З 28.07.2016 по 05.08.2016 перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділі міської лікарні. Після цього через таку хворобу встановлена третя група інвалідності. У 2014 році були значні трудності в тому, щоб з Росії приїхати в Україну, у зв`язку з бойовими діями на сході України. Не зважаючи на це, його дружина ОСОБА_10 у період відпустки приїжджала у Дрогобич до мами у 2015 році в листопаді, була з 23 листопада по 07 грудня, у 2016 році в липні з 12.07.2016 по 22.07.2016, що підтверджується копією паспорта. Діти позивача від першого шлюбу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перша дружина ОСОБА_13 , які проживають в м. Мукачево, декілька разів на рік протягом 2015-2016 років приїжджали до своєї бабусі, тобто його мами в м. Дрогобич, проживали з нею у квартирі протягом тижня-двох, допомагали їй, прибирали, виконували її розпорядження, ходили з бабусею за продуктами. Діти питалися у бабусі, що вона думає робити з квартирою, у 2016 році в червні місяці, на що мама відповіла, що ще не вирішила кому її залишить чи внукові ОСОБА_14 (його синові від першого шлюбу) чи внучці ОСОБА_15 . Вказує, що про те, що мама позивача померла, він довідався в телефонній розмові від сина ОСОБА_16 15.10.2016, він просив почекати з похоронами мами на один день поки приїде, однак, коли приїхав у Дрогобич після отримання дозволу на в`їзд, маму вже похоронили. Після приїзду в м. Дрогобич у жовтні 2016 року відповідач ОСОБА_2 , яка є сусідкою з четвертого поверху, повідомила його, що квартира має бути її, тому що у неї є на руках спадковий договір, укладений з його мамою. Наголошує, що про цей договір він дізнався вперше: ні йому, ні його дружині, ні дітям, ні знайомим його мама взагалі не говорила про те, що вона в такий спосіб розпорядилася квартирою. Вказує, що він отримав копію спадкового договору, з якого вбачається, що 05.06.2015 між ОСОБА_7 (відчужувачем майна) та ОСОБА_2 (набувач майна) було укладено договір про те, що відчужувач майна його мама передає після смерті у власність набувачу майна належну їй на праві приватної власності кватиру АДРЕСА_1 (п. 1 договору). Сторони оцінили квартиру в 492 812 грн. В п. 8 договору вказано, що виконання умов договору набувачем майна буде проводитися виключно за рахунок особистих коштів, без залучення коштів та майна, що перебувають у спільній сумісній власності. У п. 10 договору визначено, що за згодою сторін, на набувача майна покладаються такі обов`язки: регулярне відвідування відчужувача майна, шанобливе ставлення до особи, поховання за християнськими звичаями, у разі необхідності зебезпечення відчужувача необхідними медикаментами, продуктами харчування, організацією лікарського догляду. Наголошує, що коли приїхав після смерті своєї мами до Дрогобича у жовтні 2016 року, почав спілкуватись з сусідами, коліжанки його матері, її добрими знайомими, зокрема сусідкою ОСОБА_17 , подругою матері ОСОБА_18 та зі слів цих осіб йому стало відомо про те, що його мати до кінця своїх днів не мала жодного наміру розпоряджатися спірною квартирою і ніяких рішень щодо відчуження квартири, зокрема шляхом укладення спадкового договору, не приймала. Наголошує, що йому взагалі невідомо чи підписувала даний договір його мама, при тому, що у неї був тремор правої руки, а по підпису на договорі видно, що особа чітко підписувалась, а станом на червень 2015 року, коли укладався договір мамі було 76 років, вона хворіла гіпертонічною хворобою 3 ст., повна блокада правої ніжки п. Гіпса, хронічна гіпохромна анемія, середній ступінь важкості неуточненого генезу. Протягом 2015-2016 років до матері приїжджала дружина позивача, проживала разом з мамою у квартирі по два тижні, готувала їй їсти, мила, прибирала, а про відповідача ОСОБА_2 як таку, що мала доглядати за його матір`ю, мова взагалі не йшла, вона за час перебування його дружини ніколи до квартири не приходила, а покійна мати за неї нічого не говорила. А зі слів сусідки ОСОБА_17 жодних коштів відповідач ОСОБА_2 не витрачала на догляд за його матір`ю, вона маму могла послухати як сусідка і могла піти за мамині гроші купити їй ліки чи продукти, за свої кошти вона нічого не купувала. Наголошує, що після смерті матері він у квартирі не знайшов копії спадкового договору, так як цей договір був складений тільки у двох примірниках один для ОСОБА_2 як набувача, а другий для нотаріуса, у його матері не було примірника договору, вважає, що може тому, що мати його не підписувала. В п. 17 спадкового договору вказано, що договір складений в двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні в справах приватного нотаріуса, а інший видається набувачу, тобто ОСОБА_2 У зв`язку з наведеним, вказує, що спадковий договір не відповідає вимогам закону, мати позивача не підписувала цей договір, відповідач ОСОБА_2 не вчиняла жодних дій за свої кошти щодо догляду за його матір`ю, а фактично скористалася її хворобливим станом, тим, що з незалежних від неї причинах не міг приїхати з ОСОБА_19 до мами. Зазначає, що нещодавно йому стало відомо, що 24.02.2017 приватний нотаріус Білоган І.М. посвідчила договір дарування спірної квартири, за яким відповідач ОСОБА_2 подарувала вказану квартиру відповідачу ОСОБА_3 Вважає вказаний договір незаконним, оскільки на час його укладення був спір у суді за вказаним правочином по справі № 442/7132/16-ц і оригінали всіх правовстановлюючих документів зберігаються у позивача. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити.

02.04.2018 представником позивача подано суду заяву про уточнення підстав позовних вимог, у якій представник позивача зазначила, що Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області розглядалась справа № 442/7132/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвська Ольга Віталіївна про визнання недійсним спадкового договору недійсним з підстав, передбачених ст. 229 ЦК України (укладеного внаслідок помилки). Вказує, що в ході слухання даної цивільної справи були встановлені певні обставини укладення спірного правочину і надані докази, а саме відповідач Фещак була допитана в якості свідка і надала суду пояснення щодо фактичних обставин по спірному правочину як сторона правочину, котрі зафіксовані на електронному носії диску, де зберігаються аудіо записи судового засідання по справі. Так, допитана як свідок відповідач по справі № 442/7132/16-ц, сторона по оспорюваному договору набувач, відповідач ОСОБА_2 пояснила суду, що вона оплачувала всі витрати, пов`язані з реєстрацією речових прав, всюди ходила разом з покійною Тарнавською по реєстраторах, до нотаріусів. У нотаріуса Радзієвської вони були фактично один раз, а не чотири, як вказує нотаріус у відзиві, ні покійна ОСОБА_7 , ні відповідач ОСОБА_2 не були у нотаріуса на консультації, жодних дій чи рішень покійна Тарнавська сама не приймала, тому що з нею постійно була відповідач ОСОБА_2 , пояснила, що нотаріус визначила, що між сторонами буде спадковий договір. 05.06.2015 все було готово, нотаріус зачитала договір, почули, запитали чи згідні і тоді показала де підписатися, підписали. А як наслідким правочину нотаріус повідомила, що якщо не виконуватимуть обов`язки, то можуть його розірвати. Наголошує, з даного доказу вбачається повна невідповідність змісту закону спірного спадкового договору фактичній домовленості між сторонами, фактичному розумінню обов`язків набувача по договору та їх реальному виконанню, що свідчить про відсутність істотних умов договору та фактичної домовленості між сторонами по договору, тобто невідповідність цього пункту 10 договору фактичній домовленості та реальним обов`язкам відповідачки ОСОБА_2 , які вона реально зобов`язувалася виконувати по відношенню до ОСОБА_7 і які у спадковому договорі нотаріус не вказала, у вказаному доказі аудіозаписі судового засідання зафіксовано, що відповідач ОСОБА_2 оплачувала всі витрати, пов`язані з реєстрацію речових прав, всюди ходила разом з покійною Тарнавською по реєстраторах, до нотаріусів. Фещак пояснила, що нотаріус (Радзієвська) визначила, що буде між сторонами спадковий договір (11.46 хв. запису). „05 червня 2015 року вже все було готово (у нотаріуса). Нотаріус зачитала договір, почули, запитала чи згідні і тоді показала де підписати, підписали. (12.48 хв. запису). На запитання адвоката Шемеляк Г.Т. які наслідки правочину пояснила нотаріус, відповідач ОСОБА_2 відповіла: „Що може перервати договір, якщо не будуть виконувати обов`язки по договору. Вказує, що в даному випадку приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвська О.В. порушила вимоги щодо повідчення такого роду правочинів, оскільки не надала сторонам прочитати проект спадкового договору, попередньо з ним не ознайомила сторони, не пояснила змісту вказаного правочину, права та обов`язки сторін по договору, наслідки його укладення, третя особа Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвська Ольга Віталіївна не встановила дійсних намірів сторін, зокрема як відчужувача ОСОБА_7 , так і набувача ОСОБА_2 , оскільки з пояснень останньої вбачається, що у них з покійною ОСОБА_7 була інша домовленість, яку приватний нотаріус Радзієвська О.В. у правочині не встановила, фактично надала сторонам для підписання інший договір, ніж покійна ОСОБА_7 мала намір укласти. Крім того, зазначає, що як вбачається з аудіозапису судового засідання, ОСОБА_2 як сторона правочину, підтвердила суду, що нотаріус не пояснила правові наслідки укладення спадкового договору, а навпаки свідомо ввели покійну ОСОБА_7 в оману, вказавши їй про те, що вона надалі залишається повноправним власником квартири, не пояснила, що спадковий договір це правочин по відчуженню майна, підписавши який, покійна вже фактично розпорядилася відчужила за спадковим договором належною їй на праві приватної власності квартирою вартістю 492 812 грн, при цьому покійна ОСОБА_7 як сторона по договору не тільки не читала цей спадковий договір, а їй не надали другого примірника договору, щоб вона і надалі фактично не розуміла, який договір вона підписала; не могла його оспорити чи прочитати. Нотаріус у своєму відзиві замовчує вік відчужувача, її стан здоров`я, а про те, що нотаріус зачитала спадковий договір, не має жодної відмітки у оспорюваному договорі. Вказує, що після смерті ОСОБА_7 позивач як її син спадкоємець першої черги прийняв у встановленому законом порядку спадщину, а відповідачі, знаючи, що позивачем оспорюється спадковий договір, на час розгляду справи судом першої інстанції, незаконно уклали договір дарування спірної квартири, оскільки вказана квартира мала б увійти в обсяг спадкового майна, яке позивач має успадкувати після смерті своєї матері.

18.10.2018 від представника позивача надійшла до суду заява про збільшення позовних вимог, у якій позивач додатково зазначив, що відсутність чіткого визначення кола обов`язків набувача майна перед відчужувачем свідчить про те, що між сторонами по оспорюваному спадковому договору не досягнуто згоди з усіх його істотних умов і договором не вказані істотні умови спадкового договору обов`язки набувача, що свідчить про невідповідність спірного правочину вимогам закону загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину у відповідності до ст. 203 ЦК України (ч.ч. 1, 5), а тому просить на підставі ст.ст. 202, 203, 215, 216, 626, 628, 1302, 1305 ЦК України, ст.ст. 44, 54 Закону України „Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визнати недійсним спадковий договір, укладений 05.06.2015 між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В., зареєстрований в реєстрі за № 347, скасувавши реєстрацію речового права на спірну квартиру за ОСОБА_2 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати недійсним договір дарування квартири від 24.02.2017, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального Округу ОСОБА_8 . за р. № 101, скасувавши реєстрацію речового права на спірну квартиру за ОСОБА_3 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідачі подали відзив на позовну заяву, у якому зазначили, що відповідач 1 належним чином виконував умови спадкового договору, а саме здійснював відвідування майна відчужувача, приготування їжі, прибирання у квартирі, здійснював купівлю медикаментів та здійснив поховання за християнськими звичаями, крім цього, після похорону відчужувача майна відповідач організувала та оплатила поминальний обід за відчужувача майна, а відповідно до п. 7 Спадкового договору від 05.06.2015 нотаріус роз`яснив сторонам норми ЦК України, вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, про що зазначено у спадковому договорі. Сторони спадкового договору підтвердили, що текст договору прочитаний ними особисто, кожна однаково розуміє значення, умови договору та його правові наслідки, які відповідають їх дійсним намірам та реальній домовленості; питань, які б залишилися нез`ясованими і незрозумілими для них, а також заперечень щодо кожної з умов договору, у сторін немає, про що свідчать їх особисті підписи на договорі. Зазначає, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.10.2017 у справі № 442/7132/16 встановлені обставини, а саме: зі спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В. 05.06.2015, зареєстрованого в реєстрі за № 347, вбачається, що 05.06.2015 між ОСОБА_7 (відчужувачем майна) та ОСОБА_2 (набувач майна) було укладено договір про те, що відчужувач майна передає після смерті у власність набувачу майна належну їй на праві приватної власності кватиру АДРЕСА_1 . Сторони оцінили квартиру в 492 812 грн. В п. 8 договору вказано, що виконання умов договору набувачем майна буде проводитися виключно за рахунок особистих коштів, без залучення коштів та майна, що перебувають у спільній сумісній власності. В п. 10 договору визначено, що за згодою сторін, на набувача майна покладаються такі обов`язки: регулярне відвідування відчужувача майна, шанобливе ставлення до особи; поховання за християнськими звичаями; у разі необхідності - забезпечення відчужувача необхідними медикаментами, продуктами харчування, організацією лікарського догляду. Щодо твердження позивача про визнання недійсним договору дарування квартири від 24.02.2017, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального Округу Білоган ОСОБА_20 .М. за р. № 101, то зазначає, що жодною нормою закону не передбачено, що не можна відчужувати нерухоме майно, коли відбувається щодо нього спір в суді. Враховуючи наведене, просять у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Третя особа Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвська Ольга Віталіївна подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що оспорюваний у цій справі позивачем спадковий договір, посвідчено нею з дотриманням усіх вимог законодавства, після ретельного з`ясування реальних намірів сторін та роз`яснення сторонам їхніх прав та обов`язків, в тому числі юридичних наслідків по договору. Вказує, що в травні 2015 року до неї звернулись ОСОБА_7 (на той момент власник квартири, що є предметом спору) та ОСОБА_2 за консультацією: „подарувати, переписати квартиру на ОСОБА_2 Люди, які не мають юридичної освіти, в плані „переписки можуть включати багато значень. В процесі спілкування нотаріус з`ясувала, що вони не рідня між собою, а близькі сусіди, що наразі, як говорила ОСОБА_7 , вона не потребує ніякого догляду, що нікому не хоче створювати проблем чи заважати, вона буде намагатися обходитись сама, можливо, в майбутньому, якщо виникне необхідність, потрібно буде купити медикаменти, або продукти, що грошової вигоди між ними теж немає, адже у неї тепер є непогана пенсія, яку їй перерахували і збільшили після смерті її чоловіка, основне і особливе бажання ОСОБА_7 було, щоб її поховали з дотриманням усіх християнських звичаїв. Нотаріус вказує, що з`ясувала її сімейний стан, щоб зрозуміти, чи це самотня людина, якій немає на кого покластися, можливо, вона може розраховувати на родичів, з її слів дізналася, що у неї було два сини, один був інвалідом, жили вони в м. Мукачево, але він вже помер (хоча чомусь позивач у позовній заяві стверджує, що „у його батьків не було інших дітей), чоловік її був військовий, теж помер, у розмові Тарнавська згадала ще одного сина, який живе в Росії, є самодостатньою забезпеченою людиною, який рідко відвідує матір, в основному спілкується телефоном. Вказує, що саме обставина нестійкість соціальних зв`язків між матір`ю і сином, як зрозуміла нотаріус з розмови, спонукає ОСОБА_7 забезпечити собі додаткову соціальну підтримку та гарантію християнського та людяного поводження з її тілом після смерті. Зазначає, що з приводу отримання консультацій щодо відчуження квартири в користь ОСОБА_21 до неї приходила чотири рази, останній з яких для укладення договору. Вказує, що спілкуючись з ОСОБА_7 зауважила, що вона, будучи людиною похилого віку, проявляла чіткий розум та логіку, а також гостру пам`ять, у спілкуванні питання формулювала чітко, суть її питань була направлена на з`ясування форм, юридичних способів, процедури безоплатного відчуження спірної тепер квартири у користь ОСОБА_2 , а також правових наслідків такого відчуження. Наголошує, що жодних сумнівів в її дієздатності у неї, як у нотаріуса, не виникало, загалом ОСОБА_22 приходила до неї чотири рази, три рази з яких разом із ОСОБА_2 , спілкуючись із ОСОБА_23 та Фещак нотаріус роз`яснила їм усі правові способи відчуження квартири, у тому числі безоплатні, сторони зробили висновок, що їм підходить саме спадковий договір. По-перше, до дня смерті відчужувач проживає у своїй власній квартирі, а лише після його смерті нотаріус проводить усі необхідні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і реєструє право власності набувача за умови виконання усіх обов`язків по договору. Таким чином, що було важливо для ОСОБА_7 , вона зберігала за собою право на субсидії і змогла зекономити на комунальних послугах. В порядку підготовки до правочину ОСОБА_7 самостійно вчинила ряд юридично значимих дій, а саме: замовила довідку з ЖЕО про склад сім`ї, зареєструвала право власності на квартиру, звернувшись до відповідного державного реєстратора органів міністерства юстиції України; оплатила через банк усі необхідні платежі, подала нотаріусу власноручно підписану заяву про відсутність перепланувань і реконструкцій квартири. Наголошує, що підписаний спадковий договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлюються цим правочином, а нею, як нотаріусом при посвідченні спадкового договору були дотримані усі вимоги ст. 203 ЦК України, додержання яких є необхідними для чинності правочину, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Власник квартири та відчужувач в одній особі ОСОБА_7 на момент посвідчення правочину була дієздатна, усвідомлювала значення своїх дій, на неї ніхто фізично чи морально не тиснув, правочин був підписаний на вигідних для неї умовах, з бажанням настання правових наслідків, які передбачаються спадковим договором, а саме: до дня смерті вона бажала проживати у власній квартирі, зберігаючи за собою право на отримання субсидій, а після смерті бажала, щоб власником квартири стала ОСОБА_2 , яка в свою чергу зобов`язалась виконувати певні обов`язки, які вказані у п. 10 спадкового договору, а саме: регулярно відвідувати ОСОБА_7 , у разі необхідності забезпечити її необхідними продуктами харчування, медикаментами та лікарським доглядом, поховати за християнськими звичаями. Зазначає, що посвідчувальний напис вчинюється на всіх примірниках правочину, на бажання сторін договору кожній із них видається по одному примірнику, про що зазначається у тексті договору, сторони не виявили бажання отримати додатковий примірник спадкового договору, оскільки нотаріусу про це не повідомляли, а нотаріус не вправі нав`язувати сторонам не передбачені законом умови, тим більше умови, які потребують для сторін додаткових витрат, адже виготовлення ще одного примірника на бланках нотаріальних документів це додаткові витрати для сторін, а до дня смерті відчужувач ОСОБА_7 залишалась власником своєї квартири. І це право власності посвідчувалось попередніми правовстановлюючими документами, а саме: Свідоцтвом про право власності на квартиру, виданого 11.06.1996 Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду та згідно розпорядження № 160-р від 10.06.1996, зареєстрованим в Дрогобицькому державному комунальному міжміському бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки в книзі за № 5215 та Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 21.11.2005 ОСОБА_24 Таким чином наголошує, що вимоги закону щодо необхідної кількості примірників правочину нотаріусом дотримані. Вказує, що реєстрація права власності на квартиру була проведена в законний спосіб, адже набувач по договору ОСОБА_2 їй надала свідоцтво про смерть відчужувача, оригінал спадкового договору, тобто усі документи, які їй як нотаріусу та реєстратору, були необхідні для зняття заборони і реєстрації права власності. Враховуючи вищенаведене, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала вимоги позову з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила суду, що хоче визнати недійсним спадковий договір, укладений 05.06.2015 між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В., зареєстрований в реєстрі за № 347, з тих підстав, що приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В. не дотримано процедури, передбаченої Законом України „Про нотаріат, а саме: не роз`яснено матері позивача значення та умови спадкового договору та його правові наслідки, тобто не встановлено дійсних намірів сторін щодо укладення договору, не надано примірнику оригіналу договору матері позивача. Крім того, зазначила, що у спадковому договорі не передбачено прав та обов`язків сторін.

Відповідач 1 та представник відповідачів проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у їх відзиві на позовну заяву.

Третя особа Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвська Ольга Віталіївна в судовому засіданні пояснила, що вона під час посвідчення спадкового договору, укладеного 05.06.2015 між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , встановила дійсний намір сторін щодо укладення спадкового договору, роз`яснила матері позивача значення та умови спадкового договору, його правові наслідки, ОСОБА_7 особисто прочитала текст договору, вона розуміла всі його умови, та уклала даний договір. Вказала, що дійсно не надала матері позивача примірнику оригіналу договору ,проте надала їй його копію.

Третя особа Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_8 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення вимог позивача покладається на думку суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення третьої особи 1, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Позивач є сином померлої ОСОБА_7 (а.с. 14).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за № 38016216 від 25.05.2015 вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності б/н, виданого 11.06.1996 Дрогобицьким МБТІ, є ОСОБА_7 (а.с. 17).

Зі спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В. 05.06.2015, зареєстрованого в реєстрі за № 347, вбачається, що 05.06.2015 між ОСОБА_7 (відчужувачем майна) та ОСОБА_2 (набувач майна) було укладено договір про те, що відчужувач майна передає після смерті у власність набувачу майна належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 . Сторони оцінили квартиру в 492 812 грн. В п. 8 договору вказано, що виконання умов договору набувачем майна буде проводитися виключно за рахунок особистих коштів, без залучення коштів та майна, що перебувають у спільній сумісній власності (а.с. 11-12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.10.2016 серія НОМЕР_1 (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_7 приватним нотаріусом Бекиш В.О. відкрито спадкову справу за № 59733968 (а.с. 18).

Ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ст.ст. 626, 627 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст. 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 1032 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

За змістом ст.ст. 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Кожна із цих вимог є самостійною підставою недійсності правочину.

Нотаріальне посвідчення правочину (ст. 209 ЦК України) є додатковою гарантією дійсності договору.

Відповідно до глави 6 „Установлення волевиявлення та дійсних намірів особи при вчиненні нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

Відповідно до пункту 7 спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В. 05.06.2015, зареєстрованого в реєстрі за № 347, сторони підтверджують, що однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки, підтверджують дійсність намірів при його укладенні, а також, що він не має характеру фіктивного та удаваного правочину. Сторони також стверджують, що не обмежені в праві укладати правочини, не визнані у встановленому порядку недієздатними повністю, або частково, не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню ними суті цього договоору, що договір укладено за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного, так і морального. Правочин не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх непрацездатних дітей, не є наслідком зловмисної домовленості між сторонами. Не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, а також не є зловмисною угодою.

Нотаріус це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (ч. 1 ст. 3 Закону України „Про нотаріат).

Зокрема, як вбачається з наданих суду пояснень приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В., вона встановила дійсні наміри сторін щодо укладення спадкового договору, роз`яснила правові наслідки укладення такого договору, про що свідчать підписи сторін у спадковому договорі та відсутність їх заперечень щодо змісту договору.

Такі ж показання дала відповідач 1 у справі Фещак О.С.

За клопотанням позивача суд дослідив речовий доказ диск з записом судового засідання від 20.02.2017 у справі 442/7132/16-ц, під час якого ОСОБА_2 мала бути допитана як свідок. Судом встановлено, що в судовому засіданні 20.02.2017 ОСОБА_2 не допитувалася як свідок, а давала пояснення, а отже, вони не є доказом відповідно до положень ч. 2 ст. 76 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що нотаріус при посвідченні спадкового договору не встановила волевиявлення та дійсних намірів особи при вчиненні нотаріальних дій, не роз`яснила правові наслідки укладення даного правочину у взаємозв`язку з тим, що підпис матері позивача ОСОБА_7 під узгодженого сторонами тексту спадкового договору свідчить про зворотнє.

Щодо посилань позивача на те, що між сторонами по оспорюваному спадковому договору не досягнуто згоди з усіх його істотних умов і договором не вказані істотні умови спадкового договору обов`язки набувача, то суд зазначає наступне.

Сторони спадкового договору мають відповідні права й обов`язки. Так, статтею 1305 Цивільного кодексу України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Зазначені дії мають здійснюватись в залежності від розпоряджень відчужувача, до або після настання його смерті. Із положень глави 90 Цивільного кодексу України вбачається, що набувач здійснює покладені на нього договором обов`язки за свій рахунок і не має права на відшкодування витрат та сплату винагороди за рахунок майна, призначеного йому відчужувачем. Водночас, відчужувач має право призначити особу, яка після його смерті буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору. У разі відсутності такої особи контроль за виконанням спадкового договору здійснює нотаріус за місцем відкриття спадщини. Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Тому коло обов`язків набувача має визначатися вже виходячи не з одностороннього волевиявлення відчужувача, а зі спільної згоди сторін, враховуючи договірний характер правовідносин (Роз`яснення Міністества юстиції України від 12.02.2013; спадковий договір).

Згідно з пунктом 10 спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В. 05.06.2015, зареєстрованого в реєстрі за № 347, за згодою сторін, на набувача майна покладаються такі обов`язки: регулярне відвідування відчужувача майна, шанобливе ставлення до особи; поховання за християнськими звичаями; у разі необхідності забезпечення відчужувача необхідними медикаментами, продуктами харчування, організацією лікарського догляду.

Представником позивача у судовому засіданні було визнано той факт, що поховання ОСОБА_7 було здійснено відповідачем ОСОБА_2 , про що і свідчить відповідна квитанція від 14.10.2016 (а.с. 71).

Проте судом не беруться до уваги надані представником відповідача ОСОБА_2 . чеки Представником відповідача копії чеків про покупку ліків, продуктів харчування, (а.с. 69-72), оскільки з даних документів не вбачається, що куплені ліки та продукти харчування були спрямовані на потреби померлої ОСОБА_7 .

Ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно п. 17 Спадкового договору договір складений в двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні в справах приватного нотаріуса, а інший видається набувачу.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що у спадковому договорі, посвідченому приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В. 05.06.2015, зареєстрованому в реєстрі за № 347, передбачено обов`язки відповідача ОСОБА_2 , сторони спадкового договору дійшли згоди щодо істотних умов договору: визначили, яке майно переходить у власність набувачу майна після смерті відчужувача майна; визначили обов`язки набувача майна, а також визначили, що договір складений в двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні в справах приватного нотаріуса, а інший видається набувачу, про що свідчать особисті підписи сторін спадкового договору.

Щодо посилань представника позивача на те, що мати позивача самостійно не прочитала умови договору, а його їй лише зачитав нотаріус, про що не зробив відмутку у спадковому договорі, то суд зазначає, що позивачем та його представником на підтвердження даного факту не надано жодних належних та допустимих доказів.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсним договору дарування квартири від 24.02.2017, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального Округу ОСОБА_25 .М. за р. № 101, скасувавши реєстрацію речового права на спірну квартиру за ОСОБА_3 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то суд зазначає наступне.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 100655521 від 18.10.2017 та договору дарування квартири від 24.02.2017 вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 101 від 24.02.2017 є ОСОБА_3 (а.с. 10, 116).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по цивільній справі № 442/7132/16-ц від 23.02.2017 позов ОСОБА_1 задоволено; визнано недійсним спадковий договір, укладений 05 червня 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В., зареєстрований в реєстрі за № 347 (а.с. 6-9; 89-92).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.10.2017 по цивільній справі № 442/7132/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 лютого 2017 року скасовано; ухвалено нове рішення; відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвська Ольга Віталіївна, про визнання недійсним спадкового договору (а.с. 93-94).

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що договір дарування квартири від 24.02.2017 було укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в той час, як у суді перебував спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним спадкового договору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень обтяження заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Оскільки чинним законодавством України не передбачено заборони розпоряджатися нерухомим майном під час того, як в суді наявний спір щодо нерухомого майна, та судом не в якості забезпечення позову не було накладено заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 101, то суд не вбачає підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування квартири від 24.02.2017, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального Округу ОСОБА_26 М. за р. № 101, скасувавши реєстрацію речового права на спірну квартиру за ОСОБА_3 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.10.2017 заяву ОСОБА_4 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено; накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 .

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 21.12.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_5 , представника ОСОБА_3 залишено без задоволення; ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 жовтня 2017 року залишено без змін.

Згідно ч. 9 ст. 159 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, оскільки суд не вбачає підстав для задоволення позову, слід скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.10.2017 у справі № 442/7364/17.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.10.2017 у справі № 442/7364/17.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 04.04.2015, ФМС 46009).

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Третя особа 1: Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвська Ольга Віталіївна ( АДРЕСА_7 ).

Третя особа 2: Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Білоган Ірина Мирославівна ( АДРЕСА_8 ).

Повний текст судового рішення виготовлено 23.05.2019.

Суддя Ю.С. Кучаковський