Справа 206/5824/18
Провадження 2/206/131/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Соловйовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, скасування рішень про державну реєстрацію прав власності та записів про право власності ,-

за участю:

представника позивача ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та уточнивши позовні вимоги просить:

-скасувати запис про державну реєстрацію прав власності на ј частину квартири за ОСОБА_6, на ј частину квартири за ОСОБА_3, на Ѕ частину квартири за ОСОБА_2, зареєстровані КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08 лютого 2012 року, реєстраційний номер:1157872;

-визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 3-602, видане 21.11.2017 року державним реєстратором нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2, як спадкоємця майна, належного ОСОБА_6 щодо 5/24 частин квартири АДРЕСА_1;

-визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 3-603, видане 21.11.2017 року державним реєстратором нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 на імя ОСОБА_3, як спадкоємця майна, належного ОСОБА_6 щодо 1/24 частини квартири АДРЕСА_2;

-скасувати рішення державного реєстратора нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38253369 від 21.11.2017 року та вчинений на його підставі запис про державну реєстрацію про право власності №23482642 від 21.11.2017 року щодо реєстрації за ОСОБА_2 5/24 частин квартири АДРЕСА_1;

-скасувати рішення державного реєстратора нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38255588 від 21.11.2017 року та вчинений на його підставі запис про державну реєстрацію про право власності №23489047 від 21.11.2017 року щодо реєстрації за ОСОБА_3 1/24 частини квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що в період шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 за спільні кошти ними була придбана квартира АДРЕСА_3 (Дніпропетровську). 20 квітня 2011 року заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська договір купівлі-продажу за яким була придбана вищезазначена квартира був визнаний частково недійсним. Спірну квартиру було визнано спільною сумісною власністю її, її чоловіка та батьків чоловіка ОСОБА_6, ОСОБА_3 Також за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 визнано право власності на Ѕ частину спірної квартири в рівних частках, за кожним по ј частці. Факт даного рішення від неї приховувався, а тому на підставі наданої відповідачами хибної інформації, суд прийняв рішення з порушенням її прав власності на спірну квартиру, яка належала на праві спільної власності лише їй та її чоловіку. В подальшому 27 листопада 2017 року вищевказане заочне рішення було скасовано, а провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивачів від позову. Згодом, 20 березня 2018 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська в порядку поділу майна подружжя було визнано за нею та її чоловіком право власності на квартиру АДРЕСА_3 (Дніпропетровську), за кожним по Ѕ частині. Однак зареєструвати своє право власності на підставі вищевказаного рішення суду вона не має можливості, оскільки як зясувалося державним нотаріусам після смерті батька відповідача ОСОБА_6 були видані свідоцтва про право на спадщину на частину спірної квартири, яку він набув на підставі рішення суду, що на тепер вже скасовано. Також на підставі цих свідоцтв державним нотаріусом внесені записи про реєстрацію за відповідачами прав власності на спірну квартиру, а саме на 1/24 та 5/24 частин. Вважає, що отримані відповідачами свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 підлягають визнанню недійсними, оскільки рішення суду за яким останній набув право власності на ј частину квартири скасовано. У звязку з чим, ця частина квартири не могла входити до спадкової маси, а відповідно не могла бути успадкована відповідачами. Також, у разі визнання свідоцтв недійсними підлягають скасуванню рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та вчинені на їх підставі записи про державну реєстрацію прав власності. Крім того, порушує її право власності наявність записів про реєстрацію за позивачами прав власності на спірну квартиру вчинених на підставі рішення суду від 20.04.2011 року, яке на тепер вже скасовано.

Ухвалою судді від 24 жовтня 2018 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22 січня 2019 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності та з посиланням на визнання позовних вимог.

Третя особа - державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 при вирішенні питання покладалась на розсуд суду та просила врахувати при ухваленні рішення її письмові пояснення.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухав доводи учасників справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2011 року в справі за № 2-318/11 визнано частково недійсним на Ѕ частину договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 04 червня 2003 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 Визнано, що квартира АДРЕСА_5 є спільною сумісною власністю ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 Визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_6 (Дніпропетровську) в рівних частках, за кожним по ј частці (а.с.9,10).

Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно на підставі вищезазначеного рішення суду відповідно до визначених судом часток зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_6 (Дніпропетровську), а саме: за ОСОБА_3 на ј частину, за ОСОБА_6 на ј частину, за ОСОБА_2 на Ѕ частину (реєстраційний номер майна:1157872) (а.с.17,18).

25 липня 2011 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчив заповіт, яким ОСОБА_6 заповів усе належне йому майно синові ОСОБА_2 (а.с.16).

ОСОБА_6 помер - 02 травня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ №570869 від 05 травня 2014 року.

Як вбачається зі спадкової справи відкритої щодо майна померлого ОСОБА_6, 21 листопада 2017 року державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за реєстровим № 3-602, видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/24 частин квартири АДРЕСА_7 (Дніпропетровську), які належали померлому на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2-318/11, зареєстрованого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно08 лютого 2012 року, реєстраційний номер:1157872 (а.с.19).

Також щодо майна померлого ОСОБА_6, 21 листопада 2017 року державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за реєстровим № 3-603, видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/24 частину квартири АДРЕСА_6 (Дніпропетровську) , яка належала померлому на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-318/11, зареєстрованого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08 лютого 2012 року, реєстраційний номер: 1157872 (а.с.19).

Таким чином, з викладеного слідує, що відповідачами після смерті ОСОБА_6 успадкована в загальній масі спадщина у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_6 (Дніпропетровську), яка належала спадкодавцеві на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2011 року в справі за № 2-318/11.

Крім того, на підставі вищезазначених свідоцтв про право на спадщину, державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори прийняті рішення про державну реєстрацію прав власності відповідачів на спірну квартиру відповідно до успадкованих ними часток, а саме:

-рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38255588 від 21.11.2017, зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на 1/24 частину квартири АДРЕСА_5, під номером запису про право власності: 23489047;

-рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38253369 від 21.11.2017, зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на 5/24 частин квартири АДРЕСА_5, під номером запису про право власності: 23482642 (а.с.17,18).

Разом з тим, 27 листопада 2017 року судом скасоване заочне рішення від 20 квітня 2011 року у справі за № 2-318/11, яке стало підставою набуття спадкодавцем ОСОБА_6 права власності на ј частину квартири АДРЕСА_6 (Дніпропетровську) з призначенням розгляду цієї справи в загальному порядку (а.с.11).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2018 року провадження по вищезазначеній цивільній справі за № 2-318/11 закрито у звязку з відмовою позивачів від позову (а.с.12).

В подальшому, 20 березня 2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська своїм рішенням, яке набрало законної сили визнав за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_6 в рівних частках, за кожним по Ѕ частці (а.с.13-15).

Проте, наявність цього рішення не дозволяє позивачу реалізувати своє право власності на спірну квартиру, зокрема його зареєструвати, оскільки до тепер на підставі чинних свідоцтв про право на спадщину наявні записи про реєстрацію за відповідачами право власності на 1/24 та 5/24 частин спірної квартири.

Крім того, її права порушуються тим, що на підставі вже скасованого рішення суду продовжують існувати в реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію за відповідачами відповідно до визначених ним часток прав власності на спірну квартиру.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ст. ст. 15 ч.1, 16 ч.1, ч.2 п.3, ч.3 ЦК України).

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. ст. 316 ч.1, 317 ч.1, 319 ч.1, 321 ч.ч.1,2. 391 ч.1 ЦК України).

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 26 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», цими іншими підставами (випадками) можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Отже, виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач на підставі рішення суду, що набрало законної сили є співвласником спірної квартири, а набуте спадкодавцем ОСОБА_6 право власності на ј частину цієї ж квартири зі скасуванням рішення суду втрачено, то суд приходить до висновку, що отримані відповідачами свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 підлягають визнанню недійсними, оскільки успадковані відповідачами частки спірної квартири зі скасуванням рішення суду про набуття спадкодавцем у власність цих часток, не можуть входити до складу спадщини, тому з видачею на них свідоцтв про право на спадщину порушені права позивача, як співвласника цієї квартири.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У звязку з визнанням недійсними оспорюваних свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, індексні номери 38255588 від 21.11.2017, 38253369 від 21.11.2017, записи про державну реєстрацію за відповідачами право власності на 5/24 та 1/24 частин спірної квартири, які виникли на підставі цих свідоцтв, слід також скасувати.

Разом з цим, не підлягають скасуванню записи про державну реєстрацію прав власності на квартиру АДРЕСА_6 (Дніпропетровську) за ОСОБА_6 в розмірі ј частини квартири, за ОСОБА_3 в розмірі ј частини квартири, за ОСОБА_2 в розмірі Ѕ частини квартири, які зареєстровані КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08 лютого 2012 року, реєстраційний номер: 1157872, оскільки підставою їх внесення стало скасоване рішення суду, а тому питання повязані з його виконанням повинні вирішуватися в окремому порядку передбаченому ст. 444 ЦПК України «Поворот виконання рішення» розділу VІ «Про процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Що стосується розподілу судових витрат, то суд виходив з такого.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, враховуючи, що відповідачі до початку розгляду справи по суті позов визнали, то суд вважає за необхідне пропорційно до розміру задоволених позовних вимог повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 1409,60 грн.

Інша частина сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1409,60 грн., підлягає стягненню з відповідачів.

Витрати понесені позивачем по сплаті вимоги в частині якої судом було відмовлено підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), треті особи: державний нотаріус Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова,3), Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (місцезнаходження: м. Дніпро, вул.. Воскресенська,9) про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, скасування рішень про державну реєстрацію прав власності та записів про право власності задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 3-602, видане 21 листопада 2017 року державним реєстратором нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2, як спадкоємця майна, належного ОСОБА_6 щодо 5/24 частини квартири АДРЕСА_3 (Дніпропетровську).

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 3-603, видане 21 листопада 2017 року державним реєстратором нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 на імя ОСОБА_3, як спадкоємця майна, належного ОСОБА_6 щодо 1/24 частини квартири АДРЕСА_1.

Скасувати рішення державного реєстратора нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38253369 від 21.11.2017 року та вчинений на його підставі запис про державну реєстрацію про право власності №23482642 від 21 листопада 2017 року щодо реєстрації за ОСОБА_2 5/24 частини квартири АДРЕСА_1.

Скасувати рішення державного реєстратора нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38255588 від 21 листопада 2017 року та вчинений на його підставі запис про державну реєстрацію про право власності №23489047 від 21.11.2017 року щодо реєстрації за ОСОБА_3 1/24 частини квартири АДРЕСА_8 (Дніпропетровську).

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 1409,60 грн., з кожного по 704,80 грн.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України в Індустріальному районі м. Дніпра (вул. 20 років Перемоги, 51 м. Дніпро, 49127) повернути позивачу ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за квитанцією № 0.0..1 від 18 жовтня 2018 року в розмірі 1409,60 грн.

В іншій частині позову про скасування записів про державну реєстрацію прав власності відмовити.

Повний текст судового рішення складений 21 лютого 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук