КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/6750/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос», що діє через представника - адвоката Гаранюка Михайла Романовича, на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 березня 2019 року, постановлену у складі судді Марфіної Н.В., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Магік», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекос» (далі - ТОВ «Лекос») звернулося до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 березня 2019 року у задоволенні заяви ТОВ «Лекос» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду, заявник ТОВ «Лекос» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення його заяви. Вважає, що законодавство не містить правової норми, яка б встановлювала можливість повторного стягнення.

ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу у якому вказала, що боржником рішення суду добровільно виконано не було. Також, ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду було виконано у повному обсязі, що є лише підставою для закінчення виконавчого провадження, а не для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні зави про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для задоволення відповідної заяви, передбачені частиною другою статті 432 ЦПК України, - відсутні. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з передачею майна ТОВ «Магік» стягувачеві ОСОБА_1 обов`язок ТОВ «Лекос» перед стягувачем не припинився. Вважав, що рішення суду в частині боржника ТОВ «Лекос» не виконане, а правильність здійснення виконавчих дій в межах здійснення виконавчого провадження відносно боржника ТОВ «Магік» викликає сумнів щодо їх відповідності вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом дев`ятим частини другої статті 129 Конституції України встановлено, що основною засадоюсудочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною першою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для цього зазначені у часині другій статті 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: 1) його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 травня 2015 року виділено частину майна ТОВ «Лекос» пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_2 у статутному капіталі в розмірі 25% та частину майна ТОВ «Магік» пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_2 у статутному капіталі в розмірі 50%, для звернення на нього стягнення.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 у розмірі 6063555,70 грн. у в межах вказаної суми звернуто стягнення на виділену частину майна ТОВ «Лекос» пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_2 у статутному капіталі в розмірі 25% та виділену частину майна ТОВ «Магік» пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_2 у статутному капіталі в розмірі 50%.» (т.9 а.с.31-45).

На виконання вказаного рішення суду Дніпровським районним судом міста Києва було видано два виконавчих листи відносно двох боржників ТОВ «Лекос» та ТОВ «Магік».

Постановою державного виконавця Гавриліва А.В. від 05 жовтня 2016 року було відкрито виконавче провадження №52535322 відносно боржника ТОВ «Магік» (т.9 а.с.23-24).

Постановою державного виконавця Шатохіна О.П. від 07 жовтня 2016 року було відкрито виконавче провадження №52562094 відносно боржника ТОВ «Лекос» (т.9 а.с.21-22).

Встановлено, що в межах вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №52535322 щодо боржника ТОВ «Магік», державним виконавцем Гаврилівим А.В. складено:

- акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 16 червня 2017 року, яким у рахунок погашення заборгованості стягувачеві передано нерухоме майно, що належить як ТОВ «Магік» та ТОВ «Лекос» (т.9 а.с.8-11);

- постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 16 червня 2017 року, якою постановлено передати стягувачеві в рахунок погашення заборгованості нерухоме майно, що належить як ТОВ «Магік» так і ТОВ «Лекос» (т.9 а.с.12-15);

- постанову про закінчення виконавчого провадження №52535322 від 18 вересня 2017 року по відношенню до боржника ТОВ «Магік» на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (т.9 а.с.6).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 лютого 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 19 червня 2018 року, скасовано постанову державного виконавця Шатохіна О.П. від 03 жовтня 2017 року про закінчення виконавчого провадження №52562094 (боржник ТОВ «Лекос») та зобов`язано державного виконавця відновити виконавче провадження (т.9 а.с.46-56).

Постановою державного виконавця Шатохіна О.П. від 12 вересня 2018 року відновлене виконавче провадження №52562094 відносно боржника ТОВ «Лекос» (т.9 а.с.19-20).

У жовтні 2018 року ТОВ «Лекос» звернулося до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви ТОВ «Лекос» зазначив, що у виконавчому провадженні №52535322, шляхом передачі стягувачу частини майна ТОВ «Магік», було повністю погашено заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 , яка відповідно до рішення суду складала 6063555,70 грн., і як наслідок повністю виконано судове рішення. Разом з тим, державним виконавцем Шатохіним О.П. ухвалено постанову про відновлення виконавчого провадження №52562094, боржником відповідно до якого визначено ТОВ «Лекос». Заявник вважав, що чинним законодавством України передбачена можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом. Заявник вважав, що у ТОВ «Лекос» у виконавчому провадженні №52562094 відсутній матеріально-правовий обов`язок перед ОСОБА_1 у зв`язку з його повним виконанням у виконавчому провадженні №52535322, шляхом передачі частини майна ТОВ «Магік», а тому є підстави для визнання виконавчого листа №755/15467/14-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 16 вересня 2016 року, боржником у якому визначено ТОВ «Лекос» таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 березня 2019 року у задоволенні заяви ТОВ «Лекос» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

З постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 16 червня 2017року вбачається, що по виконавчому провадженню 52535322 було проведено оцінку майна ТОв « Магік» та ТОВ «Лекос» пропорційно в частці статутного капіталу, що належить ОСОБА_2 .. В рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 755/15467/14ц від 16.09.2016року, що видав Дніпровський районний суд м.Києва, передано стягувачу ОСОБА_1 нерухоме майно. Також вбачається, що 25.05.2017 ОСОБА_1 повернула ОСОБА_2 різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню за виконавчим документом в сумі 40 617 669,30 грн., нотаріально посвідчена копія відповідної заяви додається, та у зв`язку з чим просить винести постанову про передачу майна стягувачу та видати відповідний акт (а.с.12-14 т.9) зазначена постанова ні ким не скасована.

Аналіз вищевказаних норм законодавства у сукупності із матеріалами даної цивільної справи дає суду апеляційної інстанції підстави дійти висновку про те, що на виконання рішення суду про виділ частки у майні боржника та звернення стягнення на частки майна у ТОВ «Магік» та ТОВ «Лекос» було видано два виконавчі листи, у рамках виконавчого провадження відносно ТОВ «Магік» було передано нерухоме майно, що належить компаніям ТОВ «Магік» та ТОВ «Лекос» стягувачу, остання повернула ОСОБА_2 різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню за виконавчим документом в сумі 40 617 669,30 грн., сплачено виконавчий збір за виконання рішення суду, що свідчить про виконання рішення суду. Отже суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню про звернення стягнення виділеної частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» пропорційної частці учасника товариства ОСОБА_2 у статутному капіталі у розмірі 25% на користь ОСОБА_1 у межах суми у розмірі 6063555, 70 гривень відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України.

Також суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції щодо сумнівів останнього про правильність здійснення виконавчих дій в межах здійснення виконавчого провадження відносно боржника ТОВ «Магік», не ґрунтуються на вимогах процесуального законодавства, оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до вимог статті 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 березня 2019 року скасувати повністю, і ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №755/15467, виданий 16 вересня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва, про звернення стягнення виділеної частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» пропорційної частці учасника товариства ОСОБА_2 у статутному капіталі у розмірі 25% на користь ОСОБА_1 у межах суми у розмірі 6063555, 70 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови складено «22» травня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіА.С. Сержанюк
О.І. Сліпченко