Ухвала

27 травня 2019 року

м. Київ

справа № 753/2094/18; 753/4562/17; 2-4441/2009

провадження № 61-9542ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 грудня 2017 року, ухвалене у складі судді Мальченко А. О. та постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: Олійника В. І., Приходька К. П., Таргоній Д. О. у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У 2009 році Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що29 листопада 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір №06/3368к/07, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 34 850,00 доларів США зі сплатою 12 відсотків річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 28 вересня 2012 року. Внаслідок порушення зобов`язань заборгованість відповідача складає 28 362,81 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 7,70 складає 218 393,64 грн.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня

2009 року позов ВАТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 218 393,64 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що згідно довідки Дарницького районного суду

м. Києва від 13 березня 2017 року зазначена цивільна справа знищена у зв`язку із закінченням терміну її зберігання, а відтак, встановити чи був відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи неможливо. Доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, зокрема у зв`язку з необхідністю постійного догляду за хворими батьками, суду не надав.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року відновлено втрачене судове провадження у справі № 2-4441/09 за позовом ВАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду мотивована тим, що на виконання вимог ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року ВАТ «Універсал Банк» надало копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами та копію заяви про забезпечення позову. Ураховуючи, що зібрані і перевірені матеріали є належними та достатніми доказами для відновлення судового провадження, суд на підставі статті 494 ЦПК України, дійшов висновку про відновлення втраченого судового провадження.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2009 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якій він просив скасувати заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2009 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Згідно частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Ціна позову у даній справі становить 218 393,64 грн, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Судами попередніх інстанцій вказану справу не визнано малозначною, однак малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Тому незалежно від того визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (справа «Зубак проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик