Справа № 146/1635/18
Провадження № 22-ц/801/1505/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скаковська І. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 рокуСправа № 146/1635/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Денишенко Т.О., Оніщука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Огородник В.О.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Вінниці цивільну справу №146/1635/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2019 року, яке ухвалене суддею Скаковською І.В. в приміщенні Томашпільського районного суду Вінницької області о 15 год 36 хв, повний текст складено 06 травня 2019 року,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2018 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 17 січня 2018 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №5002721.

24 грудня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін №1 додаткова угода №1 до кредитного договору №50002721 від 17 січня 2012 року відповідно до якого позивач надав відповідачу додаткову суму кредиту на сплату страхових платежів.

Згідно умов укладеного кредитного договору позивач надав відповідачеві суму кредиту у розмірі 91126 грн, що еквівалентно 11320 доларів США та суму додаткового кредиту в розмірі 25552,15 грн, що еквівалентно 3152,64 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90 % на рік, які відповідно до п. 2.3 загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту 17 січня 2017 року, для купівлі автомобіля марки VW Polo Sedan, 2011 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 та оплати страхових платежів.

Сторони погодили, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США.

У ОСОБА_2 залишились несплачені платежі, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до кредитного договору між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 28-0199-12-00038 від 18 січня 2012 року та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1031804.

Вигнодонабувачем за договором страхування виступає ТОВ «Порше Мобіліті».

04 березня 2015 року на адресу відповідача була направлена вимога щодо додаткового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за №50002721, якою позивач вимагав від відповідача дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідано до умов договору, які станом на поточну дату становило 168056,86 грн.

Зазначеною вимогою позивач також повідомив відповідача, що заборгованість по сумі кредиту зазначено в еквіваленті іноземної валюти, її розмір підлягає зміні відповідно до показників обмінного курсу та буде перераховано на дату подання позову. У випадку не повернення суми кредиту та несплати заборгованості позивач буде змушений вдатися до примусового стягнення суми заборгованості, у тому числі за рахунок автомобіля.

Однак, вказана вимога залишилася проігнорована відповідачем.

У зв`язку з невиконанням вимоги, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хижняком А.М. 18 липня 2015 року вчинено виконавчий напис № 822 про стягнення на предмет застави автомобіль марки - VW, модель - Polo, номер шасі - № НОМЕР_1 , рік виробництва - 2011, колір - білий, реєстраційний номер - НОМЕР_2 за договором застави від 26 січня 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С.А., зареєстрованим в реєстрі за № 109.

02 липня 2015 року державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48011204 та в межах цього виконавчого провадження виніс постанову про розшук майна боржника.

16 вересня 2015 року державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В зв`язку з вищезазначеним ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави.

Рішенням Томашпільський районний суд Вінницької області від 03 березня 2017 року, звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50002721 від 17 січня 2012 року укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 , розмір якої станом на 28 серпня 2015 року була 206723,08 грн, на автомобіль марки VW Polo 1.6, легковий седан-В, з об`ємом двигуна 1595 сантиметри кубічних, 2011 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів.

20 липня 2017 року на виконання вказаного рішення суду Томашпільським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист.

22 січня 2018 року державним виконавцем Теребовлянського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 55585739.

27 серпня 2018 року державним підприємством «СЕТАП» проведено електронні торги з реалізації майна транспортного засобу марки VW Polo 1.6, легковий седан-В, з об`ємом двигуна 1595 сантиметрів кубічних, 2011 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

11 вересня 2018 року за рахунок суми коштів від реалізації предмета застави стягнутих з відповідача ВДВС ТРУЮ здійснений платіж у сумі 138964,81 грн.

Таким чином, сума боргу за рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 03 березня 2017 року по справі № 146/1266/15 враховуючи часткову оплату складає 67758,27 грн.

Отже, ТОВ «Порше Мобіліті» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на їх користь заборгованість за кредитним договором № 50002721 від 17 січня 2012 року у розмірі 213499,58 грн станом на 03 жовтня 2018 року, яка складається з 67758,27 грн суми заборгованості встановленої рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 03 березня 2017 року по справі № 146/1266/15-ц, простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів по додатковому кредиту та процентами у розмірі 9159,15 грн, 3% річних на суму простроченої заборгованості за процентами у розмірі 779,11 грн, інфляційних витрат простроченої заборгованості за додатковим кредитом та процентами на суму 3026,99 грн, процентів за користування кредитом за період з 29 серпня 2015 року по 03 жовтня 2018 року у розмірі 33888,47 грн, 3% річних за час користування кредитом з 29 серпня 2015 року по 03 жовтня 2018 року у розмірі 13223,09 грн та 85664,50 грн інших витрат.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Порше Мобіліті» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, тому просило рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , зазначив, що вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 17 січня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 50002721 в сумі 91126 грн, еквівалентно 11320 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,90% на придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1595 сантиметри кубічних, рік випуску 2011.

В договорі зазначені загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту (т.1 а.с.18-25).

24 грудня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін № 1 /додаткова угода № 1 Кредитного договору № 50002721 від 17 січня 2012 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу додаткову суму кредиту на сплату страхових платежів у розмірі 25552,15 грн, еквівалентно 3152,64 доларів США.

На виконання п.1.6 загальних умов кредитування між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті» 26 січня 2012 року укладено договір застави транспортного засобу, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С.А., зареєстрований в реєстрі за № 109, згідно з умовами якого відповідач надала в заставу автомобіль марки VW моделі Polo 1,6, тип легковий седан-В, 2011 року випуску, номер шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , колір білий (т.1 а.с.26-31).

18 січня 2012 року між ПАТ «Страхова компанія «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами (т.1 а.с.33-39).

Відповідно до вказаного договору страхування вигодонабувачем за договором

страхування виступає ТОВ «Порше Мобіліті».

Відповідачем було порушено умови кредитного договору, в зв`язку з чим ТОВ «Порше Мобіліті» надіслало на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості.

Оскільки ОСОБА_2 на вказану вимогу не відреагувала, ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 03 березня 2017 року (справа №146/1266/15-ц), в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №50002721 від 17 січня 2012 року, звернуто стягнення на предмет застави-автомобіль марки VW Polo 1,6, легковий-седан-В, з об`ємом двигуна 1595 см.куб., 2011 року виробництва, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів».

Також, в зазначеному рішенні судом було встановлено, що за кредитним договором № 50002721 від 17 січня 2012 року, станом на 28 серпня 2015 року сума заборгованості складала 206723,08 грн, а саме:

1. простроченої заборгованості в сумі 42353,59 грн, з яких: 30909,17 грн сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів; 518,46 грн сума 3% річних за час прострочення; 9197,79 грн сума інфляційних втрат; 1728,17 грн сума пені за прострочення виконання зобов`язання.

2. заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 164369,49 грн, з яких: 110918,82 грн сума заборгованості за кредитом; 4031,37 грн сума заборгованості за процентами; 4920 грн сума заборгованості за компенсацією інших витрат відповідно договору; 1266,03 грн сума 3% річних; 2988,70 грн сума інфляційних втрат; 4220,09 грн сума пені, нарахованої за п.8.1 загальних умов; 5799,28 грн сума заборгованості по сплаті штрафів за направлення повідомлень-нагадувань; 18225,20 грн сума штрафу, нарахованого за п.8.2 загальних умов; 12000 грн сума збитків, нарахованих за п.8.5 загальних умов.

Крім того, 07 квітня 2017 року Томашпільським районним судом Вінницької області було ухвалене додаткове рішення, у якому доповнено другий абзац резолютивної частини вищезазначеного рішення та зазначено суму боргу яка станом на 28 серпня 2015 року становила 206723,08 грн.

22 січня 2018 року головним державним виконавцем Теребовлянського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області П`ятковським В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 146/1266/15 виданого 20 липня 2017 року (т.1 а.с.57).

Як вбачається з копії акту про проведенні електронні торги від 11 вересня 2018 року виданого головним державним виконавцем Теребовлянського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області П`ятковським В.І., відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» передано на реалізацію майно: транспортний засіб марки Volkswagen Polo, 2011 року випуску, білого кольору, № шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , яке належить ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу про проведенні електронні торги від 27 серпня 2018 року № 354551 Державного підприємства «СЕТАМ» проведено електронні торги з реалізації майна: транспортного засобу марки Volkswagen Polo, 2011 року випуску, білого кольору, № шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 переможцем яких визнано ОСОБА_5 Майно придбане за сумою 160653,55 грн (т.1 а.с.59-60).

11 вересня 2018 року за рахунок суми коштів від реалізації предмета застави, ВДВС ТРУЮ здійснений платіж у сумі 138964,81 грн (т.1 а.с.62).

Отже, за рахунок реалізованого автомобіля ТОВ «Порше Мобіліті» задовольнило лише частково свої вимоги як кредитора.

Згідно ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом (ч. 1 ст. 591 ЦК України).

Відповідно до вимог статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Згідно до частини четвертої статті 591 ЦК України якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про заставу» у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

Відповідно п. 5.4.3. договору застави, якщо сума одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна заставодавця (т.1 а.с.26).

Як вбачається з матеріалів справи, що предмет застави був реалізований за ціною 160653,55 грн, а 11 вересня 2018 року за рахунок суми коштів від реалізації предмета застави, ВДВС ТРУЮ здійснений платіж у сумі 138964,81 грн.

Таким чином, оскільки борг складав 206723,08 грн, а повернуто 138964,81 грн, що не є повним погашенням боргу, а тому недоотримана сума боргу становить 67758,27 грн.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення недоотриманої суми боргу в розмірі 67758,27 грн, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що зазначена сума не підлягає стягненню з відповідача на підставі п.5.4.3., оскільки у позивача на підставі положень статті 591 ЦК України, статті 24 Закону України «Про заставу» виникло право щодо стягнення залишку боргу за кредитним договором, а тому недоотримана сума боргу в розмірі 67758,27 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з позичальника на користь товариства трьох відсотків річних, передбачених статтею 625 ЦК України, з огляду на доведеність позивачем факту невиконання відповідачем обов`язку по поверненню кредитних коштів.

Разом з тим, колегія суддів, приходить до переконання, що 3% річних слід обраховувати з 03 березня 2017 року, а саме з дня ухвалення рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 03 березня 2017 року по 03 жовтня 2018 року (відповідно до позовних вимог), на суму 67758,27 грн.

Таким чином, з 03 березня 2017 року по 03 жовтня 2018 року, 3% річних складає відповідно до розрахунку 3224,55 грн (67758,27 грн сума боргу*3%*579 днів прострочки/365 днів у році), яка і підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.

Щодо вирішення позовних вимог пропростроченої заборгованості по сплаті чергових платежів по додатковому кредиту та процентами у розмірі 9159,15 грн, 3% річних на суму простроченої заборгованості за процентами у розмірі 779,11 грн, процентів за користування кредитом за період з 29 серпня 2015 року по 03 жовтня 2018 року у розмірі 33888,47 грн, то відповідно до вимог ч.1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ч.1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610 ЦК). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, після пред`явлення вимоги до відповідача про дострокове повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору згідно з ч.2 статті 1050 ЦК України право позивача як кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначений висновок про правильне застосування норм права викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові №1410цс18 від 28 березня 2018 року при розгляді справи №444/9519/12.

Отже, так як право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося у зв`язку із пред`явленням вимоги згідно з ч.2 статті 1050 ЦК України, то суд вірно вважав необґрунтованими вимоги про стягнення 3% річних, нарахованих на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту та пені, нарахованої на проценти за час користування невиплаченою сумою кредиту.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 3026,99 грн, то колегія суддів вважає такі вимоги безпідставними, виходячи з наступного.

За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору та умов кредитування вбачається, що сума кожного наступного платежу нараховувалася позивачем у доларах США та визначалася у гривневому еквівалентні, а тому були відсутніми підстави для застосування індексу інфляції до вказаної заборгованості. Втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі №6-771цс15.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в стягненні суми боргу збитків в розмірі 85664,50 грн з огляду на таке.

Пунктом 8.5 Загальних умов кредитування визначено, що збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Витрати ТОВ «Порше Мобіліті», пов`язані з укладанням договору про надання юридичних послуг від 26 травня 2015 року, не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, а тому правових підстав для стягнення коштів в розмірі 85664,50 грн немає, отже доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

ОСОБА_2 , заперечуючи проти позовних вимог, також подала заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності, яку мотивувала тим, що вимога позивача про дострокове повернення кредиту надіслана відповідачу 04 березня 2015 року, отже про порушене право дізнався 04 березня 2015 року. При цьому строк виконання зобов`язання за кредитним договором змінений. З позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся лише у жовтня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Проте, апеляційний суд не погоджується з такими доводами відповідача.

Так, відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами 4, 5 статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

Отже, зверненням до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави строк позовної давності перервався та почався заново, а тому колегія суддів вважає, що у даному випадку позивач не був позбавлений права захисту своїх прав у спосіб стягнення заборгованості і строк на звернення до суду з даними вимогами ним не пропущений.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 67758,27 грн, а також 3% річних в сумі 3224,55 грн, з ухваленням нового рішення в цій частині.

В решті рішення суду залишити без змін.

Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141, підпункт в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 2662,07 грн (розрахунок 70982,82 грн (задоволена частинна вимог) х 100 : 213499,58 грн (ціна позову) = 33,25 %; позивач поніс наступні витрати: 3202,49 грн судового збору за подання позову (т.1 а.с.1) та 4803,73 грн судового збору за подання апеляційної скарги (т.2 а.с.14), тобто всього 8006,22 грн х 33,25 % = 2662,07 грн).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні: оригінал акту №2 про надані послуги та платіжне доручення від 24 травня 2019 року, витрати на професійну правничу допомогу за подання апеляційної скарги в розмірі 6000 грн, не підлягають стягненню через відсутність оригіналів зазначених документів.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити частково.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2019 року в частині позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 67758,27 грн, а також 3% річних скасувати, ухвалити цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість в розмірі 67758,27 грн, а також 3 % річних в сумі 3224,55 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» витрати по оплаті судового збору в розмірі 2662,07 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 липня 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Денишенко Т.О.

Оніщук В.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.