Головуючий в 1 інстанції Литвиненко Н.В.
Доповідач: Мальцева Є.Є.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Биліни Т.І., Мироненко І.П.,

секретар - Сидельнікова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків чоловіка, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків чоловіка визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач ОСОБА_1, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права, просив її скасувати та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувану ухвалу було прийнято незаконно, з посиланням на несплату позивачем судового збору. Суд вказав, що позивач при поданні позову діє у власних інтересах, а не як законний представник дітей в їх інтересах, тому має сплачувати судовий збір, в той час, як позивач грошову суму, яка є предметом позову, просить стягнути саме на утримання (лікування тощо) його дітей, фактично - на їх користь, причому одна дитина має статус інваліда з дитинства.

Апелянт зазначає, що він є батьком ОСОБА_3 - дитини з інвалідністю, та звернувся до суду в її інтересах: саме на її лікування він і просить суд стягнути грошові кошти з відповідача. Той факт, що у посвідченні про статус дитини з інвалідністю законним представником дитини зазначена матір - відповідач по справі, ніяк не спростовує, що позивач ОСОБА_1 у відповідності до ст. 59 ЦПК України, нарівні із матір'ю дитини, є законним представником дитини з інвалідністю, тому для нього мають діяти пільги ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до положень ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

10 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків, понесених під час шлюбу у зв'язку із терміновим вимушеним продажом цінних паперів для отримання коштів на лікування дитини.

Частинами 1-3 статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки позивачем не додано платіжного документу про сплату судового збору за вимоги майнового характеру, що складає 1% від ціни позову в сумі 1250,29 грн. Позивачу був наданий строк для усунення недоліків.

На виконання вищевказаної ухвали від 12 жовтня 2018 року. ОСОБА_1 24 жовтня 2018 року було надано позовну заяву після усунення недоліків, але доказів на підтвердження сплати судового збору не надано. ОСОБА_1 посилався на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки є батьком дитини з інвалідністю та діє в її інтересах.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повертаючи її позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано суду підтверджень того, що на нього розповсюджуються пільги для звільнення від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ України «Про судовий збір».

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії посвідчення серія НОМЕР_1, яке видано Департаментом соціального захисту населення ММР 26 лютого 2018 року, законним представником (опікуном) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є її мати ОСОБА_2 (а.с.29).

У своєму позові ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частину збитку, понесеного ним від інвестиційної діяльності у 2017 році - а саме - 125029,33 грн., зобов'язати його - позивача ОСОБА_1 відкрити банківський рахунок на ім'я малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, виступивши при цьому їх законним представником (розпорядником); зобов'язати позивача зарахувати стягнуті з відповідача грошові кошти безпосередньо на такий банківський рахунок з метою закріпити обов'язок батька дітей витрачати стягнуті кошти виключно на потреби дітей, в тому числі на лікування малолітньої ОСОБА_3 (дитини з інвалідністю).

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Разом з цим, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та за змістом ст. 59 ЦПК України, батьки дитини з інвалідністю звільняються від сплати судового збору у випадку представлення прав, свобод та інтересів таких дітей.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» як батько дитини з інвалідністю, є необґрунтованим, оскільки оскаржувана ухвала постановлена у справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення на користь ОСОБА_1 понесених ним збитків, і позивач не діє як законний представник дитини з інвалідністю. Вимоги про зобов'язання позивача ОСОБА_1 відкрити банківський рахунок на ім'я дітей, виступивши при цьому їх законним представником (розпорядником); зобов'язання позивача зарахувати стягнуті з відповідача грошові кошти безпосередньо на такий банківський рахунок з метою закріпити обов'язок батька дітей витрачати стягнуті кошти виключно на потреби дітей, в тому числі на лікування малолітньої ОСОБА_3 (дитини з інвалідністю) не є позовними вимогами, оскільки стосуються власних намірів позивача.

Таким чином, враховуючи характер позовних вимог, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена згідно вимог чинного процесуального законодавства та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно положень ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.п.9 п.1 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір" за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою - ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_1 судовий збір не сплачено.

Виходячи з наведених положень Закону, з ОСОБА_1 за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду підлягає стягненню судовий збір в розмірі 384,20 грн. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду.

Повний текст складений 25 лютого 2019 року.

Судді : Є.Є. Мальцева

І.П. Мироненко

Т.І. Биліна