Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - Кошлі А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання Бондар О.В.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача -1 ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 (відповідач-1), Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (відповідач-2), третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання незаконним і скасування рішення, скасування запису про державну реєстрацію права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4 (відповідач-1), Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (відповідач-2), третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому просить:

-визнати незаконним і скасувати рішення Магдалинівської селищної ради Дніпропетровської області від 23.02.2018 року, відповідно до якого було надано відповідачу 1 земельну ділянку у власність площею 0, 5070 га. для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :03:001:1296), розташовану у межах населеного пункту на території Магдалинівського району Дніпропетровської області;

-скасувати запис про державну реєстрацію права власності № 2515211 на земельну ділянку передану для ведення особистого селянського господарства площею 0,507 га., що розташована у межах населеного пункту на території Магдалинівського району Дніпропетровської області (кадастровий номер :03:001:1296), та належить ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.10.2003 року померла мати позивача ОСОБА_5, що була зареєстрована та проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. За її життя, рішенням виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради народних депутатів № 488/3 від 10.12.1993 року було надано у постійне користування земельну ділянку площею 700 м. 2 біля жилого будинку п пров. Піонерському, 13 в смт. Магдалинівка. Загальна площа становить 1500 м.2. 10.05.1994 року рішенням виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради № 66/7 матері позивача безкоштовно у приватну власність було передано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 1500 кв. м. на території Магдалинівської сільської ради Магдалинівського району. 28.11.2001 року мати позивача, на підставі договору дарування земельної ділянки та договору дарування жилого будинку, посвідченого державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори, реєстрові номери 3173 та 3171 подарувала позивачу земельну ділянку площею , 0150 га. в межах згідно планом та житловий будинок, що знаходиться за адресою: смт. Магдалинівка, пров. Піонерський, 13. 17.03.2004 року позивачем зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, що підтверджується відповідним витягом та 21.12.2001 року ним отримано державний акт на право приватної власності на землю. Під час останнього візиту за місцезнаходженням житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Магдалинівка, пров. Піонерський, 13, позивачем помічено, що земельна ділянку яка була передана на праві постійного користування його матерів відповідно до рішення № 488/3 від 10.12.1993 року в розмірі 700 м.2, незаконно використовується під засадження відповідачем-1, в супереч тому, що весь час його сімя здійснювала вирощування на вказаній земельній ділянці різних видів культур. Після звернення до Держгеокадастру у Магдалинівському районі ним зясовано, що 23.02.2018 року рішенням Магдалинівської селищної ради було надано відповідачу-1 земельну ділянку у власність площею 0,5070 га. для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :03:001:1296), розташовану у межах населеного пункту на території Магдалинівського району Дніпропетровської області. Також з отриманої інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за відповідачем-1 03.03.2018 року. Таким чином відповідач-1 в порушення законного права позивача на користування земельною ділянкою, в супереч вимог чинного законодавства України оформила на себе право власності. Позивач вважає, що визнання та реєстрація права приватної власності на вказану земельну ділянку за відповідачем-1 грубо порушує його права, з огляду на те, що при ознайомленні з кадастровим планом ним виявлено, що в проектній документації про нього, як про правовласника спірної сусідньої земельної ділянки не згадується взагалі і при описі меж, вказано що земельна ділянка, яка належить йому на прав власності (від Б до В) взагалі знаходиться у власності відповідача-2. Акт погодження межових знаків ним не підписувався. Зазначає, що впродовж всього життя матері та після її смерті вказана земельна ділянка використовувалася його родиною в рамках наданого права для господарських потреб, вважає, що право постійного користування спірною земельною ділянкою не припинилося після смерті матері. Оскільки підстав для припинення права користування не було, відповідачем - 2 протиправно прийнято рішення про надання спірної земельної ділянки відповідачу-1. З урахуванням вказаних обставин просить скасувати рішення відповідача-2 та скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку за відповідачем 1.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив, що передача земельної ділянки відповідачу-1 відбулась з порушенням норм чинного законодавства, порушено його право на користування земельною ділянкою.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав зазначених у відзиві. Згідно наданого відзиву вказано, що ОСОБА_4 в 2018 році приватизувала земельну ділянку, посилаючись на рішення виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради № 488/3 від 10.12.1993 року не звернуто увагу на той факт, що матері позивача передавалась у користування земельна ділянка 700 кв.м. і що загальна площа земельної ділянки становить 1500 кв.м. Вказану земельну ділянку згодом приватизувала ОСОБА_5 (мати позивача) та подарувала позивачу. Приватизована відповідачем-1 земельна ділянка не межує із земельною ділянкою позивача, що підтверджується відповідним актами. Позивачем не надано доказів на підтвердженого того, що спірна земельна ділянка надавалась у користування його матері або йому, оскільки після смерті матері позивач не звертався до Магдалинівської селищної ради із заявою про надання йому у користування земельної ділянки, окрім тієї яка перебуває у його власності.

Представник відповідача-2 в судове засідання не прибув, клопотання про відкладення судового розгляду від 23.04.2019 року визнано судом не обґрунтованим та відмовлено у його задоволенні. В матеріалах справи містяться письмові пояснення на позов, в яких зазначено, що рішенням виконавчого комітету Магдалинівської ради народних депутатів за № 488/3 від 10.12.1993 року «Про виділення земельної ділянки біля присадибної ділянки по провулку Піонерському» було виділено ОСОБА_5 в постійне користування земельну ділянку розміром 700 м.2 біля житлового будинку по пров. Ветеринарному (бувш. Піонерському), 13 в смт. Магдалинівка, внаслідок чого, як вказано у самому рішенні загальна площа земельної ділянки склала 1500 кв.м. І тому, 10.05.1994 року рішенням № 667/7 їй було передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства на території Магдалинівської селищної ради загальною площею 0,15 га. Вказана земельна ділянку отримана позивачем у подарунок від матері. Рішення на яке посилається позивач у позовні заяві свідчить не про право користування на спірну земельну ділянку а про збільшення присадибної ділянки до 1500 кв.м і на яку вже встановлено межі та оформлено державний акт на право приватної власності. Щодо приватизації земельної ділянки відповідачем-1 вказано, що до серпня 2017 року щодо спірної земельної ділянки звернень громадян не було, вона не передавала у користування чи власність, перебувала у комунальній власності Магдалинівської селищної ради. 28.08.2017 року відповідачем-1 було подано клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, клопотання було розглянуто та прийнято рішення від 13.09.2017 року. Рішенням від 23.02.2018 року затвердженого проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства на території Магдалинівської селищної ради. 21.06.2018 за зверненням позивача було направлено узгоджувальну комісію якою на місці встановлено, що земельна ділянка площею 0,507 га., яка передана ОСОБА_4 починається за огородами громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і має прямокутну форму і жодним чином не може межувати із земельною ділянкою ОСОБА_1, що підтверджується відповідним актом. Таким чином позовні вимоги є необґрунтованими.

Представник третьої особи зазначила про відсутність підстав для задоволення позову, в матеріалах справи містяться письмові пояснення в яких вказано, що рішенням Магдалинівської селищної ради від 13.09.2017 року ОСОБА_4 було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки у власність площею 0, 5070 га. за адресою: смт. Магдалинівка, пров. Ветеринарний. На підставі вказаного рішення був розроблений проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки для особистого селянського господарства за вищевказаною адресою, кадастровий номер земельної ділянки :03:001:1296. Також зазначено, що у ОСОБА_5 не виникло речове право власності на чи користування на спірну земельну ділянку, таке право не може бути отримане в спадок. З урахуванням викладеного просить залишити позов без задоволення.

Ухвалами суду від 27.06.2018 року задоволено заяви представника позивача про витребування доказів та витребувано з Головного управління Держгеокадастру оригінали всіх документів, в тому числі технічну документацію із землеустрою на підставі яких 03.03.2018 року за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,507 га. з кадастровим номером :03:001:1296, також витребувано з Магдалинівської селищної ради засвідчену копію рішення від 23.02.2018 року та всі супутні документи на підставі яких було прийнято рішення про надання ОСОБА_4 земельної ділянки у власність площею 0,507 га. з кадастровим номером :03:001:1296.

Листом від 20.07.2018 року ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області долучено до матеріалів справи оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 з кадастровим номером :03:001:1296 та копія відповідного проекту землеустрою, які долучено до справи.

Ухвалою суду від 27.08.2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано з Магдалинівської селищної ради оригінал та засвідчені копії рішення Магдалинівської селищної ради та всі супутні документи на підставі яких було прийнято рішення про надання ОСОБА_5 будь-яких земельних ділянко на території Магдалинівської селищної ради.

Ухвалою суду від 25.09.2018 року витребувано з Магдалинівської селищної ради оригінали та засвідчені копії рішення Магдалинівської селищної ради та всі супутні документи на підставі яких було прийнято рішення про надання ОСОБА_5 будь-яких земельних ділянко на території Магдалинівської селищної ради у власність або користування.

Листом від 09.10.2018 року до матеріалів справи долучено завірені належним чином копії рішень від 10.12.1993 року та від 10.05.1994 року та долучено оригінали вказаних рішень (справ 521, 525).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши наявні у ній докази, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З метою відновлення порушеного права позивач звернувся до суду.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Нормами Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи підтверджено та учасниками справи не заперечується той факт, що рішенням виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради від 10.12.1993 року № 488/3 ОСОБА_8 (так зазначено в оригіналі самого рішення, та написання по батькові вказано помилково, що визнають учасники справи) виділено в постійне користування земельну ділянку розміром 700 м.2 біля житлового будинку по пров. Піонерському № 13 в смт. Магдалинівка. Загальна площа становить 1500 м2. Пунктом 4 вказаного рішення визначено: Новомосковському БТІ оформити необхідну технічну документацію.

Також містяться заяви ОСОБА_5 від 15.11.1993 року, в якій остання просить виділити прилеглу ділянку в розмірі 700 м.кв. по пер. Піонерському, 13. На вказаній заяві міститься резолюція мовою «погоджено, 700 м.кв. в постійне користування, загальна площа земельної ділянки складе 1500 м.кв.».

Окрім того, мститься заява ОСОБА_5 від 2.11.1993 року в якій вона просить виділити землю 8 соток біля будинку до газоскладу. На вказаній заяві міститься резолюція «Погоджено, загальна площа земельної ділянки складе 1500 м.кв.».

21.01.1994 року ОСОБА_5 подала заяву, в якій просить приватизувати земельну ділянку в розмірі 1500 м.кв. для обслуговування будинку по вул. Піонерська, 13. На вказаній заяві міститься резолюція погоджено 1500 м.кв.

Рішенням № 66/7 від 10.05.1994 року вирішено передати у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 1500 м.кв. ОСОБА_5 в смт. Магдалинівка, пров. Піонерський, 13.

Вказане відповідає ст. 67 Земельного кодексу України (1990), чкою визначалось, що громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку на території смт. Магдалинівка, пров. Піонерський, 13, Магдалинівської селищної ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 21.12.2001 року. Кількісна характеристика земель: всього 0,150 га., в т.ч.: сільськогосподарських угідь 0,090 га., з них багаторічних насаджень 0,030 га., та під будівлями та іншими угіддями 0,060 га. Згідно зовнішніх меж довжина земельної ділянки з А до Б 69,70 м. межує з ОСОБА_9, ширина з Б до В 20,70 м. - землі Магдалинівської с/р (провулок), довжина з Б до Г 69,00 м. межує з ОСОБА_10, ширина з Г до А 22,00 м., - землі Магдалинівської с/р. Вказане також підтверджується актом встановлення меж земельної ділянки, яка передавалась у власність ОСОБА_5 від 5.04.1996 року та планом.

Також позивач є власником домоволодіння розташованого за адресою: смт. Магдалинівка, пров. Піонерський, 13.

Підставами набуття права власності є договори дарування ОСОБА_5 житлового будинку та земельної ділянки ОСОБА_1

В серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Магдалинівської селищної ради з клопотанням про надання дозволу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,5070 га. на території Магдалинівської селищної ради провулок Ветеринарний.

Рішенням № 935-24/УІІ від 13.09.2017 року Магдалинівська селищна рада вирішила надати дозвіл ОСОБА_4 на складання проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,5070 га за адресою: смт. Магдалинівка, пров. Ветеринарний, Магдалинівського району, Дніпропетровської області.

На підставі вказаного рішення ДП «Центр Державного земельного кадастру» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 за адресою: смт. Магдалинівка, пров. Ветеринарний, Магдалинівського району, Дніпропетровської області.

У вказаному проекті містяться геодезичні матеріал, абрис, схеми на яких відображено межі земельної ділянки, суміжних землевласників, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання підписаний селищним головою ОСОБА_11, власником земельної ділянки ОСОБА_4, сумісними користувачами земельних ділянок ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_6

Рішенням Магдалинівської селищної ради від 23.02.2018 року № 1212-32/УІІ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_4 площею 0,5070 га. на території Магдалинівської селищної ради провулок Ветеринарний та надано вказана земельну ділянку у власність. 03.03.2018 року здійснено державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку.

Рішення прийняті в межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, підстави для скасування не встановлені.

Посилання позивача на те, що спірна земельна ділянка межує з його земельною ділянкою спростовується графічними даними, що містяться в проекті землеустрою. Встановлено, що суміжними землевласниками є ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_6, зокрема з тих підстав, що їх земельні ділянки мають вужчу форму ніж у позивача, що також відображено у акті від 21.06.2018 року про обстеження земельної ділянки.

Щодо посилання позивача на та, що в користуванні його родини за життя матері та після її смерті (10.10.2003 року дата смерті яка вказана позивачем) перебувала земельна ділянка яка в 2018 році незаконно була приватизована ОСОБА_4, чим порушеного його права як користувача вказаною земельною ділянкою суд зазначає наступне.

Згідно з рішеннями виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради народних депутатів № 488/3 від 10.12.1993 року було надано у постійне користування земельну ділянку площею 700 м. 2 біля жилого будинку по пров. Піонерському, 13 в смт. Магдалинівка. Загальна площа становить 1500 м.2. 10.05.1994 року рішенням виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради № 66/7 матері позивача безкоштовно у приватну власність було передано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 1500 кв. м. Земельна ділянка загальною площею 1500 кв.м в подальшому була приватизована та отримана у дарунок позивачем.

Порушення права особи на користування земельною ділянкою іншою особою може мати місце за наявності документального підтвердження у позивача такого права.

Так Земельний Кодекс України (1990 року) в редакції чинній на час прийняття рішень 1993-1994 року в ст. 24 визначав, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Доказів того, що на виконання рішення від 488/3 від 10.12.1993 року на ім'я матері позивача видавався Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 700 кв.м. не надано. Вказане також суперечить п. 4 даного рішення, яким визначено: Новомосковському БТІ оформити необхідну технічну документацію. Доказів того, що необхідна технічна документація виготовлялась та видавався відповідний акт на ім'я ОСОБА_5 не надано.

Окремо суд зазначає, що хоча смерть особи не передбачена як підстава для припинення права користування земельною ділянкою, згідно ст. 141 ЗК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, смерть фізичної особи є підставою для припинення її правоздатності. Тому після смерті 10.10.2003 року ОСОБА_5 припинилося (у разі навяност) право постійного користування земельними ділянками, які б перебували у її користуванні оскільки таке право безпосередньо повязане із особою, якій надавались дані земельні ділянки. Після смерті ОСОБА_5 доказів того, що позивач набув у передбаченому чинним законодавством порядку право на користування земельними ділянками, не надано. У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05.10.2016 по справі № 6-2329цс16, право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

Також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він був спадкоємцем майнових прав та обовязків після смерті матері.

Посилання на те, що його родина довгий час використовувала земельну ділянку під городництво не є свідченням правомірності такого використання, оскільки таке користування могло мати місце без достатніх на те правових підстав (відсутність державного акт на право постійного користування, визначення меж земельної ділянки).

Аналогічним чином суд оцінює і покази свідка ОСОБА_6, яка показала суду що ОСОБА_4 незаконно забрала земельну ділянку, яку вони та сусіди використовували довгі роки, проте відповідні документі на землю у неї відсутні.

Оскільки ст. 22 Земельного Кодексу України (1990 року) визначала, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

З урахуванням вищевикладених обставин позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 200, 209, 212-215, 259, 264, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 (відповідач-1), Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (відповідач-2), третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання незаконним і скасування рішення, скасування запису про державну реєстрацію права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 26 квітня 2019 р.

Суддя А.О. Кошля