Справа № 201/3382/19
Провадження № 2/201/2005/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України про визнання права власності на транспортний засіб,

В С Т А Н О В И Л А:

21.03.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України (далі РСЦ МВС) про визнання права власності на транспортний засіб (а.с. № 3 7).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.03.2019р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, витребувано у РСЦ МВС матеріали реєстраційної справи на спірний транспортний засіб (а.с. № 19).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 11.03.2011р. вона придбала у гр. ОСОБА_2 за 5 000 дол.США транспортний засіб - автокран марки МАЗ 5334, двигун № НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 , що підтверджено довідкою рахунком від 11.03.2011р. серії КІМ № 105810, виданою торговельною організацією ТОВ «МБД Фаворит». 11.03.2011р. автомобіль був знятий з реєстрації, йому присвоєно транзитний номер, видано тимчасовий, потім присвоєно номер НОМЕР_4 , з яким транспортний засіб був доставлений у м. Дніпро. Тимчасовий позивачка втратила.

Вона не своєчасно звернулася до МРЕВ ДАІ для перереєстрації транспортного засобу, оскільки не мала коштів на його оформлення, експлуатувати транспортний засіб не планувала.

В лютому 2019р. вона звернулася до Територіального сервісного центру № 1241 РСЦ МВС з заявою про перереєстрацію транспортного засобу, однак їй було відмовлено, оскільки внаслідок змін, внесених Постановою КМУ № 941 від 18.11.2015р. «Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів» з 18.11.2015р. довідка-рахунок не є документом, на підставі якого здійснюються операцій з транспортними засобами та не є документом, що підтверджує право власності.

Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 16, 328, 388 ЦК України, просила визнати за нею право власності на транспортний засіб.

Відповідач позовні вимоги не визнав. 07.05.2019р. від представника відповідача - начальника РСЦ МВС Білявського В.Є. (діє згідно з наказом від 29.08.2018р. № 14044 0/с а.с. № 27) надійшов відзив на позовну заяву (а.с. № 22-26), в якому відповідач вважав позовні вимоги безпідставними, зазначив, що позивачка дійсно 14.02.2019р. зверталася до Територіального сервісного центру № 1241 РСЦ МВС з заявою про проведення реєстрації транспортного засобу - автокрану марки МАЗ 5334, видачу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Для реєстрації надала довідку-рахунок серії НОМЕР_5 від 11.03.2011р.

Листом від 27.02.2019р. за №31/4-1241-04 їй було відмовлено в державній реєстрації транспортного засобу, оскільки у відповідності до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998р. № 1388 (далі - Порядок №1388) довідка-рахунок не є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу.

Сталося це тому, що 18.11.2015р. КМУ була прийнята Постанова №941 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформлення транспортних засобів. У зв`язку із чим з 18.11.2015р. довідка-рахунок не являється документом - підставою для здійснення операцій з транспортними засобами та не підтверджує право власності.

Згідно з п. 7 Порядку №1388, власники транспортних засобів зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти дів після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Проте з моменту придбання транспортного засобу та видачі позивачці тимчасового реєстраційного талону, до звернення останньої до сервісного центру пройшло більше 3-х років.

Таким чином, вважає, що РСУ МВС правомірно відмовлено у перереєстрації транспортного засобу. Говорячи про таке, посилався на висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 25.04.2018р. по справі №803/336/16 провадження №К/9901/10604/18.

Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивачки - ОСОБА_3 А. (діє на підставі довіреності від 14.03.2019р. а.с. № 31) 15.05.2019р. надала відповідь на відзив (а.с. № 34 37), в якій не погодилася із доводами відповідача, наполягала на задоволенні її вимог, адже вона 11.03.2011р. стала власником спірного транспортного засобу, що підтверджено довідкою рахунком, виданим торговельною організацією ТОВ «МБД Фаворит», отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.Чинне законодавство не зобов`язує отримувати довіреність на право володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, а пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України, передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вважала, що внесеними Постановою КМУ від 18.11.2015р. №941 змінами до Постанови № 1388 від 07.09.1998р. щодо виключення довідок-рахунків із переліку документів, які підтверджують право власності на транспортний засіб, позивачку позбавлено права на реєстрацію за собою спірного транспортного засобу, що звужує зміст і обсяг прав і свобод і є порушенням ч. 3 ст. 22 Конституції України. Наполягала на тому, що відмовою в реєстрації відповідачем не визнається і порушується право власності позивачки.

На підставі ч.ч. 2, 3 ст. 274 ЦПК України, враховуючи наданий відповідачем відзив, надану представником позивачки відповідь на відзив, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін, оцінивши зібрані докази у справі за правилами ст. 89 ЦПК України, вважаю, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

При розгляді справи встановлено наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 14.02.2019р. звернулася до Територіального сервісного центру № 1241 РСЦ МВС з заявою про проведення реєстрації транспортного засобу - автокрану марки МАЗ 5334, видачу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Для реєстрації надала довідку-рахунок серії НОМЕР_5 від 11.03.2011р., видану торговельною організацією ТОВ «МБД Фаворит» (а.с. № 13).

На вимогу про витребування доказів, яка була викладена в ухвалі судді Ткаченко Н.В. від 26.03.2019р. (а.с. № 17-18, 19), відповідачем у справі були надана відповідь щодо надання реєстраційних документів на спірний транспортний засіб листом РСЦ МВС від 07.05.2019р. № 31/4-1820, а саме повідомлено, що всі документи знищено за актом від 06.01.2015р. № 14/1202-2 (а.с. № 32).

Листом Територіального сервісного центру № 1241 РСЦ МВС від 27.02.2019р. за №31/4-1241-04 їй було відмовлено в державній реєстрації транспортного засобу, оскільки у відповідності до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998р. № 1388 довідка-рахунок не є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу (а.с. № 15).

Варто зазначити, що згідно зі ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх марок, типів і моделей, причепів, напівпричепів, мотокалясок та інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затверджено постановою КМУ від 07.09.1998р. № 1388. Відповідно до п. 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників та документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін в реєстраційні документи.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори купівлі продажу, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; договори, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів: договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортні засоби договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішеннями власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило па транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа па паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноваженому органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

У разі митного оформлення транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, які ввозяться на митну територію України, за електронною митною декларацією така декларація, засвідчена електронним цифровим підписом відповідальної посадової особи органу доходів і зборів, передається за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем органам МВС.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових наливах), відчуження, передача права користування і розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у уповноважених органах МВС, не допускається.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Таким чином, наведеною нормою передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови надання власниками транспортних засобів, зокрема, документів, які підтверджують правомірність їх придбання, отримання, ввезення, митного оформлення, а також відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху. Також цієї нормою встановлено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин. А для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку (як у спірному), крім документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

18.11.2015р. КМУ була прийнята Постанова № 941 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформлення транспортних засобів. У зв`язку з чим з 18.11.2015р. довідка-рахунок не є документом - підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності.

Таким чином, надана позивачкою для реєстрації в лютому 2019р. довідка-рахунок від 11.03.2011р. вже не була на той час документом, що підтверджує факт придбання транспортного засобу.

Розглядаючи спір, що виник, буде правильним зробити висновок, що з боку РСЦ МВС цілком підставно відмовлено позивачці у перереєстрації транспортного засобу. Висновок щодо правильності таких дій відповідача зроблений Верховним Судом у постанові від 25.04.2018р. по справі № 803/336/16 (провадження № К/9901/10604/18).

Стосовно вимог позивачки про визнання за нею права власності внаслідок оспорювання цього права відповідачем, варто зазначити наступне.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.12.2015р. № 1646, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.01.2016р. за № 156/28286, затверджене Положення про територіальний сервісний центр МВС, згідно з яким Територіальний сервісний центр МВС (далі - ТСЦ МВС) є структурним підрозділом територіального органу МВС - регіонального сервісного центру МВС (далі - РСЦ МВС).

ТСЦ МВС у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України та цим Положенням.

ТСЦ МВС, згідно з цим Положенням, надає платні та безоплатні послуги. Однією з основних функцій ТСЦ МВС є реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів з видачею свідоцтв про реєстрацію, тимчасових реєстраційних талонів (далі - реєстраційні документи) та номерних знаків на транспортні засоби, здійснення обміну реєстраційних документів та номерних знаків на транспортні засоби, зняття з обліку зареєстрованих транспортних засобів.

ТСЦ МВС має право: відповідно до чинного законодавства створювати, збирати, обробляти, зберігати, знищувати інформацію на паперових та електронних носіях, необхідну для здійснення його повноважень та ведення Єдиного державного реєстру МВС, а також надавати зазначену інформацію, використовуючи для цього систему електронного документообігу, автоматичні засоби управління, електронний цифровий підпис; запитувати та одержувати відповідно до чинного законодавства інформацію, необхідну для здійснення його повноважень, від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб; відповідно до чинного законодавства вносити зміни або виправлення до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі МВС, володільцем якого є МВС; користуватися інформаційними базами даних органів державної влади, доступ до яких передбачений законодавством, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами у визначеному чинним законодавством порядку.

З наведених норм Положення випливає, що ТСЦ МВС, який діє у структурі органів МВС України, виконує функції держави щодо здійснення контролю за додержанням Закону України «Про дорожній рух» (ст. 34), зокрема, щодо державної реєстрація транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи з дійсних обставин справи, попередній власником, будь-якою іншою особою не оспорюється право власності позивачки на транспортний засіб з підстав неправомірності його придбання.

Отже, розглядаючи цю справу, слід дійти до висновку, що обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачкою не враховані приписи ст. 392 ЦК України, оскільки відмова органу державної реєстрації прав в оформленні права власності на об`єкт нерухомого майна та видачі свідоцтва у зв`язку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права не є оспорюванням права власності на об`єкт нерухомого майна. Така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.06.2011р. у справі № 3-55гс11.

Твердження позивачки про те, що ТСЦ МВС не визнає і оспорює її право власності на автокран не ґрунтуються на законі, оскільки у даному випадку ТСЦ МВС, відмовляючи позивачці у реєстрації транспортного засобу, діяв як особа публічного права, покликана на виконання функцій держави стосовно контролю за дотриманням закону, а не як особа приватного права, а спірні правовідносини, що склалися між сторонами є публічноправовим, а не приватно-правовими.

Згідно з п. 7 Порядку № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Позивачка придбала автокран у березні 2011р. Не заперечує ту обставину, що вона своєчасно не звернулася до відповідного органу МВС для перереєстрації транспортного засобу (через відсутність коштів, необхідності у використанні транспортного засобу).

З моменту фактичного оформлення до звернення позивача до сервісного центру пройшло майже вісім років. При цьому, нею не наведено ґрунтовних обставин, поважних причин, які заважали їй вчинити дії щодо реєстрації транспортного засобу, а тому посилання на те, що з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18.11.2015р. №941 звужено зміст і обсяг її прав і свобод, не можуть бути розцінені як порушення ч. 3 ст. 22 Конституції України, оскільки означена постанова не позбавляє осіб права на реєстрацію транспортного засобу, а лише змінює його порядок і підстави.

Водночас, вважаю за необхідне роз`яснити, що позивачка не позбавлена можливості захисту свого права у порядку адміністративного судочинства, якщо вважає, що її право порушено відмовою у вчиненні реєстраційної дії.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1 364 грн. (а.с. № 2) покладаються на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 392 ЦК України, правовими позиціями, які висловлені Верховним Судом України у постанові від 20.06.2011р. у справі № 3-55гс11 та Верховним Судом у постанові від 25.04.2018р. по справі № 803/336/16 (провадження№ К/9901/10604/18), ст.ст 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України про визнання права власності на транспортний засіб відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.