Справа № 372/1370/18 Головуючий в суді І інстанції Кравченко М.В.
Провадження № 22ц-824/5804/19 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Сержанюка А.С.,

за участі секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 листопада 2018 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року представник ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 16 серпня 2017 року до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» звернувся ОСОБА_1 з приводу настання страхового випадку, який мав місце 11 серпня 2017 троку. До повідомлення останній долучив копію полісу страхування № АМ/0551892 від 11 серпня 2017 року, укладеним між сторонами.

У зв`язку з тим, що страховий випадок стався одразу після укладення договору страхування, страховиком було проведено службове розслідування, відповідно до результатів якого було встановлено, що працівник ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», видаючи поліс № АМ/0551892 ОСОБА_1 11 серпня 2017 року близько 19 год., неправильно вказала дату його складення та початку його дії, а саме 11 серпня 2017 року замість 12 серпня 2017 року.

З огляду на те, що цей страховий договір був укладений після настання страхового випадку, позивач просить суд визнати його недійсним.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 01 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, представник ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги також зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що страховий поліс був фактично укладений після настання страхового випадку, що відповідно до ст. 998 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема щодо укладення страхового полісу саме після настання страхового випадку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» укладено договір страхування у формі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0551892. Строк дії вказаного полісу визначено з 00 год. 11 серпня 2017 року (а.с.8).

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року, яка набрала законної сили, встановлено, що 11 серпня 2017 року, о 16 год. 38 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Комарова, 48, в м. Києві порушив пункт 13.1 Правил дорожнього руху України, оскільки не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався попереду та вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження(а.с.34).

16 серпня 2017 року у зв`язку з настанням страхового випадку ОСОБА_1 звернувся до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну подію. У повідомлені він зазначав, що про факт події він повідомляв 11 серпня 2017 року телефонним зв`язком.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій стороні, визначеній у договору, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови.

Аналогічну норму містить диспозиція частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 7 березня 1996 року.

Згідно з частинами першою та другою статті 998 ЦКУ України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом, зокрема, якщо його укладено після настання страхового випадку.

Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а саме, що договір страхування було укладено після настання страхового випадку, тому місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання апелянта на пояснення працівника ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» Полтавець Л.П. про те, що страховий поліс фактично було укладено 11 серпня 2017 року після настання страхового випадку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки цим працівником від імені Товариства сладався оспорюваний договір і він є зацікавленою особою, а інших належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження цієї обставини матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, а тому не можуть бути підставою для його скасування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: