Справа № 263/6193/19
Провадження № 2-о/263/398/2019
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

26 квітня 2019 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, перевіривши матеріали заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 25 квітня 2019 року звернувся до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3, яка померла 29 березня 2019 року.

Ознайомившись із матеріалами заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованої особи.

Згідно з п. 2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Проте, в порушення зазначених норм вказані дані заявника зазначені не повністю, а заінтересовану особу взагалі не вказано.

Крім того, згідно зі ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Аналогічні положення визначені Національним стандартом України "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, що затверджений Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55.

Так, пункт 5.27 даного стандарту зазначає, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту.

Як вбачається з доданих до заяви копій документів, що надані заявником на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, такі не засвідчені належним чином у визначеному законодавством порядку.

Відповідно до приписів ч.1 ст.216 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за її місцем проживання.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2, його місце проживання зазначено як: м. Маріуполь, вул. Гаванна, буд.45, що територіально відноситься до Приморського району м. Маріуполя, а отже справа не відноситься до територіальної підсудності Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області.

Крім того, ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

В порушення вимог ч.1 ст.317 ЦПК України, ОСОБА_2 не додав жодного належного доказу для підтвердження права для звернення до суду з даною заявою.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки положеннями цього Кодексу, які регулюють питання щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, не врегульоване питання про залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення без руху, то суд застосовує аналогію закону та вважає, що таку можливо залишити без руху відповідно до положень ч. 1 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, враховуючи, що заява ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення не відповідає вимогам чинного ЦПК України, за загальним правилом подана заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику часу для усунення встановлених недоліків поданої заяви.

Керуючись ст. ст. 3, 95, 175, 177, 185, 294, 317 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення , залишити без руху.

Надати заявникові строк для усунення вищевказаних недоліків протягом 10 днів з дня отримання ухвали суду. У випадку невиконання ухвали заява буде вважатися не поданою та повернута заявникові.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя О.Л.Соловйов