Справа № 202/1689/19
Провадження № 4-с/202/16/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.,

за участі секретаря Репіної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2019 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3, в якій проситьвизнати незаконними дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню № 56711842 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.12.2018 року; скасувати постанову державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню № 56711842, про повернення виконавчого документа стягувачу.

В обґрунтування скарги зазначає, що державним виконавцем Індустріального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 19 грудня 2018 року по ВП №56711842, яку скаржник отримав 18.02.2019 року, однак вважає, що така постанова винесена з порушенням вимог законодавства. Державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 19 грудня 2018 року по ВП №56711842, у зв'язку із відсутністю у боржника майна. Однак, скаржник самостійно встановив, що у боржника наявна власність, а саме: квартира 35 за адресою: м. Дніпро, вул. Янтарна, буд. 79, корп. 12, що підтверджується витягом інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Вважає, що державним виконавцем Індустріального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 не виконано належним чином його обов'язки щодо перевірки майнового стану боржника.

У судове засідання представник скаржника не з'явився, в матеріалах скарги наявна заява про розгляд скарги без його участі.

Державний виконавець Індустріального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду скарги чи про розгляд скарги без його участі до суду не подавав, що згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги, а тому суд вважає, що скаргу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів.

Боржник у судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду скарги належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду скарги чи про розгляд скарги без її участі до суду не подавала, що згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги, а тому суд вважає, що скаргу можна вирішити у її відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів.

У зв'язку із здійсненням розгляду скарги за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з матеріалів скарги, скаржник звернувся з даною скаргою у строк, визначений ст. 449 ЦПК України.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обовязок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_4 проти України» (Заява N 40450/04) суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, n. 66, ECHR 1999-V).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Індустріального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 56711842 від 19 грудня 2018 року повернуто виконавчий лист № 202/19218/13 від 28 квітня 2015 року стягувачу ПАТ "Родовідбанк", у зв'язку із тим, що у боржника не виявлено майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи, щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ст. 12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із витягу інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 157501571 від 25 лютого 2019 року боржник ОСОБА_3 є власником квартира № 35 за адресою: місто Дніпро, вулиця Янтарна, будинок № 79, корпус № 12.

Однак, державним виконавцем у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 56711842 від 19 грудня 2018 року зазначено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, що спростовується вищевказаним витягом, а відтак, на переконання суду, державним виконавцем не вжито усіх заходів примусового виконання рішень, що призвело до неналежного виконання рішення суду на підставі виконавчого листа №202/19218/13 від 28 квітня 2015 року.

Крім того, державним виконавцем у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 56711842 від 19 грудня 2018 року формально зазначено, що здійснені виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними, однак не зазначено які саме заходи здійснювались державним виконавцем та який результат таких заходів, а відтак суд вважає, що державним виконавцем не здійснено усіх заходів щодо розшуку майна боржника та повернуто виконавчий лист стягувачу.

Внаслідок наведеного, суд вважає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 56711842 від 19 грудня 2018 року є непрамовірною та її слід скасувати, а також зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2202/19218/13 від 28 квітня 2015 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 18, 47, 74 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 12, 18, 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати незаконними дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню № 56711842 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.12.2018 року.

Скасувати постанову державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 по виконавчому провадженню № 56711842, про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.12.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.М. Мачуський