П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 2-4952/11

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

стягувач - Публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк»,

заінтересовані особи: - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

- державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковський Тарас Олександрович,

- державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякон Назарій Миколайович,

- Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області,

- державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федько Євген Олександрович,

- державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенко Станіслав Васильович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва, постановлену 10 червня 2019 року в приміщенні суду під головуванням судді Диби О.В.,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про визнання виконавчих листів, виданих Подільським районним судом м. Києва такими, що не підлягають виконанню,яку обгрунтовували тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.12.2013 частково задоволено позов ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 371 431, 78 дол. США, еквівалент суми 2 967 739, 92 грн. боргу по капіталу, 12 111, 83 дол. США, еквівалент суми 96 773, 52 грн. боргу по процентах за графіком, 142,41 грн. комісії за управління кредитом, 37 122, 01 грн. пені.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання правовідносин за договором поруки припиненим, та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання договору про надання траншу недійсним відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014, вказане рішення в частині первісних позовних вимог скасовано, ухвалено нове, яким солідарно з ОСОБА_3 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за рамковою угодою №9 від 12 жовтня 2007 року та Договором про надання №20.1215/9 від 12 жовтня 2007 року (із змінами та доповненнями) у розмірі 371 431,78 доларів США, еквівалент суми 2 968 854 грн. 22 коп. боргу по капіталу, 12 111, 83 доларів США, еквівалент суми 96 773 грн. 52 коп. боргу по процентах згідно графіком та 37 122 грн. 01 коп. пені; солідарно з ОСОБА_3 стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за рамковою угодою № 9 від 12 жовтня 2007 року та Договором про надання №20.1215/9 від 12 жовтня 2007 року (із змінами та доповненнями) у розмірі 371 431,78 доларів США, еквівалент суми 2 968 854 грн. 22 коп. боргу по капіталу, 12 111, 83 доларів США, еквівалент суми 96 773 грн. 52 коп. боргу по процентах згідно графіком та 37 122 грн. 01 коп. пені.

В іншій частині рішення суду було залишено без змін.

06.08.2014 на виконання рішення суду видано чотири виконавчі листи за №2-4952,на підставі яких різними виконавчими органами були відкриті виконавчі провадження..

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 загинув, про що було повідомлено виконавчі органи.

З огляду на зазначене та у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_3 правовідносини між усіма сторонами: ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заявники вважають припиненими.

Окрім цього, у виданих виконавчих листах міститься посилання на те, що такі виконавчі листи видані на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 05.12.2013, яке рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014 скасоване, а тому вказані обставини свідчать про існування процесуальної підстави для визнання їх таким, що не підлягають виконанню. Виконавчі листи видані без відповідної на те заяви стягувача, а оскільки в рішенні апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014 року ОСОБА_3 надано статусу стягувача, то рішення суду у законний спосіб не може бути виконане.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено. Зазначено, що після набрання ухвалою законної сили, заходи вжиті ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.08.2018 щодо зупинення виконання за виконавчими листами №2-4952/11 від 06.08.2014, виданими Подільським районним судом м. Києва по боржниках ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які перебувають на виконанні у Відділ примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві підлягають скасуванню.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом процесуального та невірне застосування матеріального права, просять ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються, зокрема на те, що суд безпідставно не прийняв їх доводи про те, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 правовідносини, щодо поруки та виконання рішення суду припинились і виконавчий лист перебуває на виконанні у державного виконавця незаконно. Суд не надав належної оцінки тому, що замість одного виконавчого листа було видано 4 різних за змістом виконавчих листа до боржника ОСОБА_3 і їх зміст не відповідає резолютивній частині рішення суду від 5 грудня 2013 року.

Окрім цього вважають, що ухвала судді про відкриття провадження у справі містить неправдиву інформацію, оскільки в провадженні судді є три заяви,а апеляційним судом було сфальшовано резолютивну частину рішення, за якою основний позичальник-відповідач став солідарним стягувачем з банком, що є порушенням принципу диспозитивності. Розмір боргу не відповідає матеріалам справи.

Також зазначають, що судом не враховано що закінчилися строки для виконання рішень судів ще в 2015 році, а тому рішення судів від 5 грудня 2013 року та 10 червня 2014 року є нечинними.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлені належно, про причини неявки суд не повідомили.

Представник ПАТ «ПроКредитБанк» направила на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги у відповідності до ст. 432 ЦПК України не знайшли свого підтвердження і на момент видачі виконавчих листів, а також на день розгляду заяви відомості про погашення заборгованості були відсутні грошові зобов`язання перед банком не припинялись. Суд вважав також, що виконавчі листи видані на законних підставах, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили .

Судом першої інстанції встановлено також, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 6.03.2018 року,яка залишена без змін Апеляційним судом м. Києва 14.08.18 року, вже встановлена відсутність підстав для визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, вважає його законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом дев`ятим частини другої статті 129 Конституції України встановлено, що основною засадою судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною першою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для цього зазначені у часині другій статті 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: 1) його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед,у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту - фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.

Як вбачається, заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розумінні ст. 432 ЦПК України, не містять підстав за яких виконавчий документ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги зводяться фактично до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Нових доказів до апеляційної скарги заявниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не надано,а тому підстави для переоцінки доказів, які наявні в матеріалах справи, відсутні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді: