Провадження № 2-з/761/291/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на неї,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на неї.

Одночасно із позовом представником позивача було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/100 частку у житловому будинку (Літ. «А»), загальною площею 1 514,6 кв.м., житловою площею 979,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 000, яка належить ОСОБА_2 ; заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та приватним нотаріусам як державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо 1/100 частки в у житловому будинку (Літ. «А»), загальною площею 1 514,6 кв.м., житловою площею 979,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 000, яка належить ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 просить припинити право власності відповідача на 1/100 частку у житловому будинку (Літ. «А»), загальною площею 1 514,6 кв.м., житловою площею 979,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_1 , та визнати за ним право власності на зазначену частку. ОСОБА_1 є співвласником вищевказаного нерухомого майна та йому належить 65/100 частки. ОСОБА_3 є співвласником вказаного нерухомого майна у розмірі 34/100 частки. У разі продажу, або відчуження іншим чином відповідачем належної їй частки у майні, та подальшої реєстрації права власності на цю частку за будь-якою іншою особою, позивач буде позбавлений можливості реалізувати свої права, зокрема, шляхом витребування частки у добросовісного набувача, з огляду на що існує висока ймовірність неможливості виконання рішення суду в цій справі у випадку задоволення позовних вимог позивача. Існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам і законним інтересам позивача, що полягає у можливості відчуженні спірної частки третім особам до ухвалення судом рішення. Виходячи із пов`язаності та співмірності заходу забезпечення позову з його предметом, вважає, що такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на частку та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав в державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо неї, не порушить прав відповідача, чи будь-яких інших осіб, щодо можливості володіти спірною часткою на час розгляду справи. Також, звертає увагу, що в позовній заяві позивач просить позбавити відповідача права власності на частку у майні, лише за умови попередньої та повної компенсації вартості такої частки з боку позивача, шляхом переказу відповідної суми коштів на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Києва, що є гарантією захисту та забезпечення інтересів відповідача внаслідок припинення права власності на частку.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії ; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Предметом позову ОСОБА_1 є: припинення права власності ОСОБА_2 на 1/100 частки у житловому будинку (літ. «А»), загальною площею 1514,6 кв.м., житловою площею 679, 6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/100 частки вищевказаного нерухомого майна.

Як свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1, де зазначено, що житловий будинок (літ. «А»), загальна площа: 1514,6 кв.м., житлова площа: 679,6 кв.м., квартира в цілому у находиться у спільній частковій власності: ОСОБА_2 - 1/100 розміру частки, ОСОБА_3 - 34/100 розміру частки та ОСОБА_1 - 65/100 розміру частки.

Зважаючи на надані докази, предмет спору та положення чинного процесуального законодавства України, суд вважає за можливе задовольнити заяву в частині накладення арешту на нерухоме майно, враховуючи предмет спору, оскільки невжиття таких заходів можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

В той же час, суд приходить до висновку що в частині вимог щодо заборони вчиняти дії відносно відчуження нерухомого майна, слід відмовити, оскільки заявником не доведено, що поряд із накладенням арешту на майно є необхідність для заборони на вчинення дій спрямованих на відчуження майна.

Оскільки, обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди ОСОБА_2 , а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 151, 153, 259-261, 353 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/100 частки у житловому будинку (літ. «А»), загальною площею 1514,6 кв.м., житловою площею 679,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 000, яка належить ОСОБА_2

Дані про стягувача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Дані про боржника: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 20 травня 2019 року.

Суддя: