Справа № 148/702/14-ц
Провадження № 22-ц/801/844/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карнаух А. П.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 рокуСправа № 148/702/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Копаничук С.Г.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., прокурора прокуратури Вінницької області Рудніцької І.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 серпня 2014 року у цивільній справі за заявою прокурора Тульчинського району Вінницької області в інтересах держави в особі Крищинецької сільської ради Тульчинського району про визнання спадщини відумерлою та передачу земельної ділянки до земель комунальної власності,

в с т а н о в и в:

Прокурор Тульчинського району Вінницької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Крищинецької сільської ради Тульчинського району з заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу земельної ділянки до земель комунальної власності.

Подана заява мотивована тим, що проведеною прокуратурою району спільно з відділом Держзеагенства у Тульчинському районі перевіркою додержання органами місцевого самоврядування вимог законодавства щодо забезпечення представництва та захисту інтересів територіальних громад встановлено явні порушення вимог земельного законодавства України при використанні земельних ділянок (паїв) громадян на території Крищинецької сільської ради, зокрема, як було встановлено, 09.04.2001 року в с. Крищинці Тульчинського району помер громадянин ОСОБА_5.

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 1,95 га., яка знаходилася за межами с. Крищинці на території Крищинецької сільської ради, та право власності на яку встановлено державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 01.03.2001 року.

Іншого майна, яке входило б до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 не має.

З моменту смерті спадкодавця минув понад рік і спадкоємців у нього не має, заповідального розпорядження на його майно (земельну ділянку) у виконкомі Крищинецької сільської ради не зареєстровано.

Земельну ділянку площею 1,95 га, вартістю 49561,66 грн. віднесено в реєстр відумерлої спадщини по Крищинецькій сільській раді. По даний час ні спадкоємці за законом, ні спадкоємці за заповітом не зверталися з заявами про прийняття спадщини.

Вважаючи, що невизначеність суб'єкта права власності на земельну ділянку, що перебувала у власності ОСОБА_5, яка на даний час ніким не прийнята та не перейшла у власність територіальної громади Крищинецької сільської ради, виключає можливість її належного використання і розпорядження та призводить до порушення економічних інтересів держави в особі Крищинецької сільської ради, прокурор звернувся до суду з відповідною заявою про визнання спадщини ОСОБА_5 відумерлою та передачу його земельної ділянки до земель комунальної власності.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 серпня 2014 року заяву задоволено повністю. Визнано земельну частку ( пай) площею 1,95 га, розташовану на території Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області, що залишилась після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на яку було посвідчено державним актом на право власності на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 01.03.2001 року, відумерлою спадщиною. Передано вказану земельну ділянку до земель резервного фонду Крищинецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що по час розгляду заяви ні спадкоємці за законом ні спадкоємці за заповітом не зверталися з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, відповідно наявні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 1277 ЦК України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, особа, яка не брала участь у справі, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було належним чином перевірено чи існують спадкоємці майна померлого ОСОБА_5, при цьому зазначив, що фактично зазначена земельна ділянка в силу вимог норм ЦК УРСР належить йому, оскільки він є сином ОСОБА_5 та фактично вступив в управління належним останньому майном.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 09.04.2001 року в с. Крищинці Тульчинського району помер ОСОБА_5 (а.с. 30).

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 1,95 га., яка знаходилася за межами с. Крищинці на території Крищинецької сільської ради, та право власності на яку встановлено державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 01.03.2001 року (а.с. 27).

Іншого майна, яке входило б до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 не має, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав (а.с. 29).

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2018 року встановлено факт батьківства ОСОБА_5 щодо ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про народження 10.02.1967 року Крищинецькою сільською радою Тульчинського району Вінницької області зроблено запис за №2.

Як роз'яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Тобто, оскільки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 то до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, які чинні на момент їх виникнення, а саме ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини першої статті 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.

ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави в силу закону.

За таких обставин, враховуючи, що прокурор Тульчинського району Вінницької області звернувся до суду із заявою про визнання відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_5, який помер до набрання чинності ЦК України 2004 року, а ЦК УРСР 1963 року не було передбачено визнання спадщини відумерлою, відсутні підстав для її задоволення.

Проте суд першої інстанції вказані норми матеріального права та обставини справи залишив поза увагою, а тому дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В поданій апеляційній скарзі заявник посилається на те, що судом першої інстанції не встановлено кола осіб, які мають право на спадкування після померлого ОСОБА_5

Однак, враховуючи, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що слід вийти за межі доводів апеляційної скарги, при цьому доводи апеляційної скарги залишити без оцінки.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 серпня 2014 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви прокурора Тульчинського району Вінницької області в інтересах держави в особі Крищинецької сільської ради Тульчинського району про визнання спадщини відумерлою та передачу земельної ділянки до земель комунальної власності.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 серпня 2014 року скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким заяву прокурора Тульчинського району Вінницької області в інтересах держави в особі Крищинецької сільської ради Тульчинського району про визнання спадщини відумерлою та передачу земельної ділянки до земель комунальної власності залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Т.О. Денишенко

С.Г. Копаничук