РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року місто Чернігів

Справа №751/1848/19

Провадження№2/751/679/19

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Чвірової О.О.

учасники справи:

позивача ОСОБА_1 та відповідач ПАТ «Чернігівгаз» в судове засідання не викликалися

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Публічного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» (14021, м. Чернігів, вул. Любецька, 68, ) про захист прав споживачів

встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ «Чернігівгаз» про стягнення з відповідача на користь позивача 1 180,00 грн. вартості лічильника газу ОКТАВА G 4-2 № 473956 та судові витрати.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.08.2011 року за № 7028 між нею та ПАТ «Чернігівгаз» був укладений Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання. Типовим договором розподілу природного газу встановлено, що позивач є споживачем природного газу, а Оператор ГРМ - виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. 14.12.2018 року за адресою проживання позивача - АДРЕСА_2 прибули представники оператора ГРМ Коваленко і Супрун з метою демонтажу лічильника газу. Газовий лічильник № 01 року випуску був знятий, про що складений відповідний акт. 29.12.2018 року знову прибув представник оператора ГРМ та вручив довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 17.12.2018 року № 6206 з вказівкою про те, що за результами повірки було встановлено, що засіб вимірюваної техніки не відповідає вимогам Р50-071-98, в зв`язку з чим визнаний непридатним до подальшої експлуатації (повідомлення від 17.12.2018 року). Після цього, позивач звернулась до Центру обслуговування клієнтів з питання встановити інший газовий лічильник, на що отримала відповідь про те, що лічильник може бути встановлений оператором ГРМ (ПАТ «Чернігівгаз») лише за її кошти, що включають вартість лічильника та вартість послуг по його встановленню. Враховуючи те, що з моменту зняття лічильника облік об`єму використання природного газу не ведеться і, відповідно, розрахунки мають здійснюватися залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період попереднього року, що збільшує суму оплати за надані послуги по газопостачанню (адже фактично позивач не використовую газ в тому обсязі, за який їй нараховується плата без лічильника), позивач вимушена була погодитись на встановлення газового лічильника за власний рахунок, за що сплатила 1 180 грн. 00 коп. Позивач є пенсіонером, інвалід 2 групи, отримує мінімальну пенсію, а вимушена оплата вартості газового лічильника дуже вплинула на її матеріальний стан, що в свою чергу, грубо порушило її права, як споживача. Отже враховуючи, що саме на Оператора ГРМ, яким є ПАТ «Чернігівгаз», законом покладається обов`язок по встановленню лічильників газу і саме він повинен вживати заходів щодо залучення джерел фінансування цих робіт, а не покладати обов`язок по оплаті на споживача, сума, яку вона сплатила за газовий лічильник підлягає стягненню та поверненню в примусовому порядку, адже була отримана відповідачем неправомірно, всупереч закону. Оплата вартості нового лічильника газу ОКТАВА в 4-2 № 473956 та його встановлення підтверджені копією паспорту НОМЕР_2 та копією товарного чеку.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.03.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 16.05.2019 року.

У встановлений строк відповідач ПАТ «Чернігівгаз» направило відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.32-38).

Заперечення обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в газифікованому житловому будинку приєднаному до газорозподільчих мереж за адресою: АДРЕСА_2 , і є споживачем природного газу, з відкритим особовим рахунком НОМЕР_3 . За даним помешканням облік здійснювався за показаннями лічильника газу. Відповідно до ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 № 474 (далі - Порядок), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку. 14.12.2018 року представниками відповідача у позивача був знятий лічильник газу «Gallus» G-4, заводський номер № 00623676, 2001 року випуску на повірку, що підтверджується Актом. За результатами повірки було встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі -ЗВТ) не відповідає вимогам Р50-071-98 (Довідка № 6206 від 17.12.2018 р.). Підстави для визнання ЗВТ непридатним: похибка вимірювань перевищує допустиму. 29.12.2018 року позивачу було вручено повідомлення про результати повірки лічильника газу. Оператором ГРМ прийняте рішення, щодо недоцільності ремонту лічильника газу. Згідно Кодекс газорозподільних систем, Оператор ГРМ, зобов`язаний не пізніше двомісячного строку після зняття лічильника газу на періодичну повірку безкоштовно встановити власний розрахунковий лічильник газу. Отже, граничний строк встановлення лічильника газу ПАТ «Чернігівгаз» спливає 13.02.2019 року. 25 січня 2019 року Позивач в добровільному порядку встановила за власні кошти лічильник газу «Октава» G4 № 473956, що не суперечить законодавству. В обґрунтування своїх позовних вимог, Позивач посилаючись на законодавство не врахувала, що Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» регулює правовідносини саме із запровадження, а не зміни комерційного обліку природного газу. Твердження позивача щодо порушення законодавства ПАТ «Чернігівгаз» є хибним. Позивач не надав та не навів жодних доказів на підтвердження протиправної бездіяльності ПАТ «Чернігівгаз» щодо обов`язку безкоштовного встановлення лічильника газу, передбачене, на думку позивача, Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в газифікованому житловому будинку приєднаному до газорозподільчих мереж за адресою: АДРЕСА_2 , і є споживачем природного газу, з відкритим особовим рахунком НОМЕР_3 .

13.08.2011 року між ПАТ «Чернігівгаз» та ОСОБА_1 укладений Типовий договір № 7028 про надання населенню послуг з газопостачання (а.с.7-8).

14.12.2018 року представниками оператора ГРМ Коваленко та Супрун за адресою споживача м. Чернігів, АДРЕСА_2 був знятий лічильник газу «Gallus» G-4, заводський номер № 00623676, 2001 року випуску на повірку з показами 36613,08 куб.м. та знята пломба № 05, про що складено Акт демонтажу лічильника газу від 14.12.2018 року (а.с.12).

Згідно довідки ДП «Чернігівстандартметрологія» про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 6206 від 17.12.2018 року, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки, а саме лічильник газу марки «Gallus» G-4 зав. № 00623676 не відповідає вимогам Р50-071-98. Підстави для визнання ЗВТ непридатним похибка вимірювань перевищує допустиму (а.с.11).

29.12.2018 року ОСОБА_1 вручено повідомлення про результати повірки лічильника газу, згідно якого Оператором ГРМ прийняте рішення щодо недоцільності ремонту лічильника газу (а.с.10).

Позивач ОСОБА_1 за власні кошти в сумі 1800 грн. 00 коп. придбала та встановила газовий лічильник ОКТАВА G 4-2 № 473956 АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом НОМЕР_2 від 23.01.2019 року з відміткою про його монтаж та введення в експлуатацію ПАТ «Чернігівгаз» - 24.01.2019 року (а.с.9), та товарним чеком від 23.01.2019 року (а.с.13, 14).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Згідно п. 32 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» державним Регулятором ринку природного газу є НКРЕКП

Частиною 3 статті 4 зазначеного Закону встановлено, що до компетенції Регулятора належить затвердження Кодексів газотранспортних систем та Кодексу газорозподільних систем; затвердження Правил постачання природного газу та інше.

Згідно Постанови НКРЕКП № 932 від 26.03.2015 року ліцензію на право провадження господарською діяльністю з розподілу природного газу на території м. Чернігова та Чернігівської області в зоні розташування розподільних газопроводів надано ПАТ «Чернігівгаз».

Згідно з вимогами ч. 1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом ст. 21 вказаного вище Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до п.п. 3, 4, 7 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 2260-VIII від 21.12.2017 визначені правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції №2260-VIII від 21.12.2017 року, з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.

Як передбачено ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.

Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Позивач ОСОБА_1 скористалася наданим їй правом на встановлення індивідуального газового лічильника, на що витратила 1 180 грн. 00 коп.

Судом береться до уваги, що на час розгляду справи Законом № 2260-VIII від 21.12.2017, який набрав чинності 20 січня 2018 року, були внесені зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», яким передбачається, що побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.

Посилання представника відповідача для обґрунтування своїх заперечень проти позову на те, що позивач не надала та не навела жодних доказів на підтвердження протиправної бездіяльності ПАТ «Чернігівгаз» щодо обов`язку безкоштовного встановлення лічильника газу, передбачене Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» є необґрунтованими та не можуть обмежувати права позивача.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до обставин справи в розумінні ст. 509 ЦК України між ОСОБА_1 та ПАТ «Чернігівгаз» виникли зобов`язальні правовідносини, за змістом яких у разі придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу, на суб`єкта який здійснює розподіл природного газу на відповідній території та отримав відповідний дозвіл для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу покладається обов`язок компенсації даних витрат.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод проголошує: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Поняття «майно» в першій частині ст.1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж, по суті, захищається ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

У п. 33 рішення у справі «Сєрков проти України» від 07.07.2011 р., яке набуло статусу остаточного 07.10.2011 р., ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, притаманне всім статтям Конвенції.

Ведучи мову про «закон», ст.1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (п.54 рішення від 09.11.1999 у справі «Шпачек s.r.o. проти Чеської Республіки»). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого законодавства, вимагаючи, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні (п.109 рішення у справі «Беєлер проти Італії»).

Отже, за змістом ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому споживачі не зобов`язані відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу, що також вбачається і з структури тарифу на послуги розподілу газу ПАТ «Чернігівгаз».

Стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обов`язок газорозподільної організації встановити прилади обліку саме для населення, що проживає у приватних будинках.

Оскільки позивач сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у приватних будинках, у яких газ використовується комплексно, у тому числі для опалення.

Отже, невиплата відповідачем позивачеві грошових коштів в сумі 1180 грн. 00 коп. в якості компенсації за встановлення газового лічильника позбавляють останню права власності на кошти сплачені нею за газовий лічильник, що є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Виходячи з наведеного, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи, що позивач за власні кошти встановила газовий лічильник, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 259, 265, 268, 273, 310-314, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Публічного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» (14021, м. Чернігів, вул. Любецька, 68, ) про захист прав споживачів - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» на користь ОСОБА_1 вартість лічильника газу ОКТАВА G 4-2 № 473956 у розмірі 1 180 грн. 00 коп. (тисяча сто вісімдесяти грн. 00 коп.)

Стягнути з Публічного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Чернігівгаз» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Суддя С. М. Ченцова