АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/661/19Головуючий по 1 інстанції - Токова С.Є.
Категорія: 312000000 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. (суддя-доповідач)

Суддів Василенко Л.І., Єльцова В.О.

За участі секретаря Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 .;

відповідач ПАТ КБ «Приватбанк»»;

особа, яка подає апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 . - адвокат Тимчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тимчука Олександра Вікторовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.02.2019 року, постановлене під головуванням судді Токової С.Є. у залі Соснівського районного суду м. Черкаси 01.02. 2019 року о 11 год. 20 хв., повний текст рішення складений 07 лютого 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання договору частково недійсним, - :

в с т а н о в и в :

14.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», в якому просила визнати частково недійсним договір № SAMDN7347 від 10.11.2012 року та додаткові угоди до нього в частині відкриття додаткового карткового рахунку НОМЕР_1 та визнати недійсними всі операції за даним рахунком.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що між сторонами було укладено кредитний договір № SAMDN7347 від 10.11.2012 року. 21 жовтня 2016 року вона дізналася про те, що по її картковому рахунку без її згоди було піднято кредитний ліміт та відкрито додатковий картковий рахунок НОМЕР_1 , за допомогою якого було здійснено зняття коштів та придбання товарів. Оскільки вищевказані транзакції позивач не проводила, за збільшенням кредитного ліміту та відкриттям додаткового карткового рахунку до банку ні усно, ні письмово не зверталася, то просила визнати частково недійсним договір № SAMDN7347 від 10.11.2012 року та додаткові угоди до нього в частині відкриття додаткового карткового рахунку НОМЕР_1 та визнати недійсними всі операції за даним рахунком.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання договору частково недійсним відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає, що з рішенням суду першої інстанції не погоджується у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначається, що суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність обставин, щодо збільшення кредитного ліміту ОСОБА_1 лише на підставі службового розслідування служби безпеки банку, тобто на підставі висновків структурного підрозділу банку, що викликає сумніви в безсторонності та об`єктивності вказаного висновку, оскільки банк є відповідачем в даній цивільній справі. Наполягає на тому, що ОСОБА_1 спірні трансакції не проводила, за збільшення кредитного ліміту та відкриттям додаткового карткового рахунку до банку ні усно, ні письмово не зверталася.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Тимчук О.В. просить винести постанову, якою рішення Соснівського районного суду від 01 лютого 2019 року в справі № 712/9560/18 скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю, визнати частково недійсним договір № SAMDN7347 від 10.11.2012 року та додаткові угоди до нього, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині відкриття додаткового карткового рахунку НОМЕР_1 та визнати недійсними всі операції за даним рахунком. Стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. Стягнути судовий збір.

21.05. 2019 року на адресу апеляційного суду Черкаської області надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача. У відзиві банк заперечує проти доводів апеляційної скарги у повному обсязі, посилаючись, що судом ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Банк вказує, що ідентифікувати особу, яка здійснила зняття коштів, не представляється за можливе. Позивач не зверталась у банк із заявою в 2016 році про несанкціоноване зняття коштів та проведення операцій з її рахунком. Заяв про блокування карти не подавала, а сама ОСОБА_3 пояснила при спілкуванні, що давала телефон стороннім особам, але не пам`ятає кому. Під час проведення перевірки службою безпеки банку встановлено, що клієнтом порушено Умови та правила надання банківських послуг. Тому банк просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справа підлягає розгляду апеляційному суду Черкаської області у загальному порядку з повідомленням та участю сторін у розгляді справи.

Заслухавши суддю доповідача, позивача та її представника, представника відповідача, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про захист прав споживача та визнання договору частково недійсним, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, посилаючись, що позивачем не надано доказів та не доведено факт відсутності її волевиявлення на збільшення кредитного ліміту та зняття коштів третіми особами. Суд першої інстанції обґрунтував рішення, що у підтвердження позовних вимог, позивачем не надано належних доказів прямого втручання невідомих осіб до проведення трансакції по договору, укладення додаткової угоди за збільшенням кредитного ліміту та відкриттям додаткового карткового рахунку.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає висновки такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

При розгляді справи встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № SAMDN7347. У матеріалах справи наявна анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку підписана ОСОБА_1 22.04.2013 року.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що у відповідності до анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, позивач ОСОБА_1 погодилася із тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг. Біднюк Л ОСОБА_4 у даній анкеті-заяві погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які було надано їй для ознайомлення в письмовому вигляді. ОСОБА_1 зобов`язалась виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на офіційному сайті Приватбанку.

Як вбачається з позовної заяви, звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначила, що 21 жовтня 2016 року вона дізналася про те, що по її картковому рахунку без її згоди було піднято кредитний ліміт та відкрито додатковий картковий рахунок НОМЕР_1 , за допомогою якого було здійснено зняття коштів та придбання товарів, а саме: 9.07.2016 року зняття готівки в банкоматі: аптека, м. Черкаси, вул. Енгельса 118 на суму 1800 грн.; 10.07.2016 року зняття готівки у банкоматі: відділення банку, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 200 на суму 100.00 грн.; 10.07.2016 року зняття готівки в банкоматі: магазин «Формула смаку» м. Черкаси, бул. Шевченка 345 на суму 4000 грн.; 10.07.2016 року зняття готівки в банкоматі: магазин «Формула смаку» м. Черкаси, бул. Шевченка 345 на суму 1600 грн.; 11.07.2016 року зняття готівки у банкоматі: відділення банку, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 200 на суму 200 грн.; 11.07.2016 року - покупка товару, 4451, 87 грн.; 14.07.2016 року - покупка товару, 4229,27 грн.; 15.07.2016 року - покупка товару, 4451,87 грн. Вищевказані трансакції позивач не проводила, за збільшенням кредитного ліміту та відкриттям додаткового карткового рахунку до банку ні усно, ні письмово не зверталася.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме до пункту 1.1.2.11 необхідно інформувати Банк, а також правоохоронні органи про факти втрати картки, стікера PayPass, ПІНА, Sim-картки мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищезазначених випадків необхідно звернутися до відділення Банку або за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні, (для дзвінків з-за кордону).

Згідно п.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в SMS повідомленні Пін коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24 або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів.

У відповідності до пункту 1.1.5.13 клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування картки/рахунку/на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Згідно п.1.1.5.14 клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват-24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації.

Відповідно до п. 1.1.5.30 банк не несе відповідальності перед власником картки за всі операції, у випадку передачі мобільного телефону, сім-картки, Стікеру ОСОБА_5 третім особам.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Згідно із статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватись, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Згідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1,3 ст. 215 ЦК України, на яку посилається позивач, як правову підставу позову, передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, який вірно вказав, що в силу вимог ст. 12 ЦПК України позивач зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в супереч вимогам ст. 12 ЦПК України, позивачем не надано доказів та не доведено факт відсутності її волевиявлення на збільшення кредитного ліміту та зняття коштів третім особам, з чим і погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач, як на підставу недійсності правочину, зазначив порушення банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів» у частині ознайомлення з Правилами надання банківських послуг, які затверджені наказом відповідача від 06.03. 2010 року № СП-20-256. А саме : у зв`язку з відсутністю особистого підпису ОСОБА_1 на вказаних правилах, внаслідок чого вона була необізнана щодо можливості проведення операцій з банківською картою за допомогою мобільного телефону.

Відповідно до ст. 1-1 Закон України «Про захист прав споживачів» закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Відповідно до положень вказаної статті продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначений (невичерпний) перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених у законі.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені норми права, обставини справи, доводи сторін, як в підтвердження позовних вимог так і в їх заперечення, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, який дійшов вірного, обґрунтованого та вмотивованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання договору частково недійсним, оскільки позивачем не надано належних доказів прямого втручання невідомих осіб до проведення трансакції по договору, укладення додаткової угоди за збільшенням кредитного ліміту та відкриттям додаткового карткового рахунку, з чим і погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи скаржника стосовно того, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, та прямо суперечать закону не знаходять свого відображення у відповідності до матеріалів справи та відсутності належних та достовірних доказів в підтвердження позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги, наведені представником ОСОБА_1 адвокатом Тимчуком О.В. не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Тимчука О.В., оскільки доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, їм дана належна оцінка судом, а особою, яка подає апеляційну скаргу висновки суду не спростовуються .

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Виходячи з вищевикладеного, не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права та залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи.

Отже, доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким дана належна оцінка, не спростовують висновків суду, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374,375 , 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.02.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання договору частково недійсним залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 травня 2019 року.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Василенко Л.І.

Єльцов В.О.