З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
спр. № 336/1952/19
пр. № 2/336/1989/2019
м. Запоріжжя 18 вересня 2019 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Гармашов Георгій Миколайович, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, без участі сторін та третьої особи, -
Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік. Після смерті її чоловіка залишилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 , яку вона прийняла в установленні чинним законодавством строки, як єдиний спадкоємець померлого, звернувшись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гармашова Г.М. з відповідною заявою, надавши всі необхідні документи.
Зі спливом шестимісячного строку Позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, який постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.01.2019 року відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, з посиланням на не надання нею документів на підтвердження родинних зв`язків з померлим.
Пояснюючи підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус повідомив Позивачці, що в документах, які підтверджують родинні зв`язки є розбіжності в її прізвищі та її померлого чоловіка.
Зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи сторонами подано не було.
Ухвалою суду від 12.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися.
У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
При цьому відповідач про причини своєї неявки не повідомив, не подав відзив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 25.01.1980 між Позивачкою та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_6 від вказаного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 .
21.05.1982 року чоловік Позивачки отримав ордер №3355 серія А-VII на право вселення до квартири АДРЕСА_1 , яка 04.08.1995 року була приватизована на всіх трьох членів сім`ї, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виданим Відкритим акціонерним товариством «Запоріжкокс».
01.08.1998 року Позивачка отримала паспорт громадянина України, в якому її прізвище української мовою було зазначене « ОСОБА_4 », в той час як російською було зазначено « ОСОБА_4 ».
Померлий ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року отримав паспорт громадянина України, в якому його прізвище української мовою було перекладено та зазначене « ОСОБА_2 », в той час як російською було зазначено « ОСОБА_2 ».
З викладеного слідує, що розбіжності в написанні прізвища Позивачки, її прізвища чоловіка виникли через невірний переклад з російської на українську мову.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , донька Позивачки з її померлим чоловіком. А ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік Позивачки. У вказаному Свідоцтві прізвище мого чоловіка зазначено як « ОСОБА_2 ».
Після смерті чоловіка Позивачки залишилась спадщина, яка складається з 1/3 частини вказаної вище квартири, яку вона прийняла в установленні строки, як єдиний спадкоємець померлого, звернувшись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гармашова Г.М. з відповідною заявою, надавши всі необхідні документи.
Згодом Позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, який постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.01.2019 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв`язку з відсутністю підтвердження родинних зв`язків, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.
Згідно п. 4 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. У випадку відсутності документу що підтверджує родинні відносини із спадкодавцем або якщо у документах є певні неточності нотаріус відмовляє у вчинені нотаріальної дії.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження, в тому числі і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
За приписами ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема родинних відносин між фізичними особами.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання у органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Оскільки причиною відмови у видачі свідоцтва про право власності на спадщину стала відсутність підтвердження родинних зв`язків, яка виявилась в розбіжності у написанні прізвищ подружжя, в наслідок їх невірного перекладу з російської мови на українську, то факт родинних відносин Позивачки та її померлого чоловіка підлягає встановленню в судовому порядку. Одночасно судом задовольняються вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, виходячи з нижченаведеного.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.
У відповідності до приписів ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
За приписами ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно приписів статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 392, 1220, 1221, 1223, 1264, 1268, , ст.ст. 1-5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , доводилась дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін