МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/8456/19
Пр. №2-о/521/208/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Романюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи на території м. Донецьк помер її батько - ОСОБА_2 Заявниця зазначала, що на підтвердження смерті батька, їй на окупованій території, а саме Донецьким міським відділом записів актів цивільного стану ІНФОРМАЦІЯ_2 було видано свідоцтво про смерть.

Стверджувала, що при зверненні до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про державну реєстрацію смерті батька, їй було відмовлено, оскільки видане свідоцтво про смерть не відповідає умовам діючого законодавства та не створює правових наслідків, бо видане на тимчасово окупованій території України.

Зазначала, що в даний час вона позбавлена можливості реєстрації в законному порядку факту смерті ОСОБА_2 в органах РАЦС, оскільки видане свідоцтво про смерть є недійсним з тих підстав, що воно видане на окупованій території і не має ніякої юридичної сили.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 , необхідно їй для державної реєстрації смерті батька та видачі свідоцтва про смерть.

Посилаючись на дані обставини, заявниця просила суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України - в місті Донецьк.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, надала через канцелярію суду заяву про підтримання заявлених вимог та просила суд розглянути заяву за її відсутності (а.с. 19).

Представник заінтересованої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 21-22).

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України - в м. Донецьк, підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 (дівоче - « ОСОБА_1 »), ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , та народилася у місті Донецьк, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8).

10 жовтня 1987 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_6 , після реєстрації якого, змінила своє дівоче прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9).

Отже, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьк помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 виданим у м. Донецьк (а.с. 5).

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на окупованій території, а саме Донецьким міським відділом записів актів цивільного стану було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 4).

Судом встановлено, що листом Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20 травня 2019 року, ОСОБА_1 було відмовлено в державній реєстрації смерті ОСОБА_2 , оскільки свідоцтво про смерть не відповідає умов діючого законодавства та не створює правових наслідків, оскільки видане на тимчасово окупованій території України (а.с. 10).

Крім того, факт смерті та поховання ОСОБА_2 підтверджується також фотознімками надгробної дошки ОСОБА_2 (а.с. 14-15).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків.

Відповідно до постанови Верховної ради України від 17 березня 2015 року №254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», м. Луганськ з 17 березня 2015 року та на сьогодні є територією України.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, заявниця позбавлена можливості реєстрації в законному порядку факту смерті ОСОБА_2 в органах РАЦС, оскільки видане їй на окупованій території свідоцтво про смерть її батька є недійсним і не має ніякої юридичної сили.

Згідно ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05 квітня 2015 року), підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно ст. 18Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05 квітня 2015 року) про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами.

Пунктом а статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024.

При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Встановлення факту смерті має для заявниці юридичне значення, оскільки потрібно їй для державної реєстрації смерті батька.

Докази, що містяться у справі, зокрема, копія лікарського свідоцтва про смерть, свідоцтво про смерть видане на тимчасово окупованій території, та фотознімки надгробної дошки ОСОБА_2 підтверджують факт його смерті.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: м. Донецьк, Донецька область, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України, а саме в місті Донецьк.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 317 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: м. Донецьк, Донецька область, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 років на території України, а саме в місті Донецьк.

Вказане рішення є підставою для Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській областідля державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: м. Донецьк, Донецька область, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 років на території України, а саме в місті Донецьк та видачі свідоцтва про смерть.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: О.М. Сегеда