Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 161/14016/15-ц

провадження № 61-6480св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», яка підписана представником Домальчуком Романом Володимировичем, на рішення апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Стрільчука В. А., Здрилюка О. І., Карпука А. К.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 березня 2015 року банком та ОСОБА_1 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків № НОМЕР_1, відповідно до якого банк відкриває клієнту рахунок, здійснює видачу платіжної картки та здійснює розрахунки за операціями з використанням платіжної картки.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач користувався коштами банку і станом на 24 квітня 2015 року у нього утворилася заборгованість в сумі 54 590,54 грн.

ПАТ АБ «Укргазбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 54 590,54 грн та понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року в складі судді: Плахтій І. Б. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2015 року у розмірі 54 590,54 грн. Вирішено питання про розподіл судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконував, заборгованість не погасив.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 05 травня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що при користуванні ОСОБА_1 платіжною карткою ПАТ АБ «Укргазбанк» та знятті готівки з його рахунку у нього виникла заборгованість перед банком. Проте суд апеляційної інстанції зробив висновок, що позивач не довів належними і допустимими доказами розмір заборгованості відповідача за договором. Оскільки банк надав суду розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором, згідно якого загальна сума заборгованості становить 54 590,54 грн, з яких: заборгованість за овердрафтом - 52 811,78 грн, нараховані відсотки за користування овердрафтом та прострочені відсотки за користування дозволеним овердрафтом - 1 778,76 грн. Однак згідно розрахунку не зрозуміло яким чином (виходячи з яких сум та арифметичних дій) банком визначена заборгованість за овердрафтом у розмірі 52 811,78 грн, і представник позивача не зміг пояснити цей вказаний розмір суду.

Аргументи учасників справи

У липні 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» через представника Домальчука Р. В. подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржене рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував відповідні положення договору, що стосуються розрахунку заборгованості та здійснив неправильні арифметичні розрахунки. Платіжний курс купівлі валюти діє на дату списання коштів, тому наданні позивачем розрахунки є правильними.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 лютого 2017 року справа призначена до судового розгляду.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені в касаційні скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 16 березня 2015 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № НОМЕР_1 комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «Ощадних» рахунків на умовах тарифного плану «PRO-Запас+» у гривні шляхом випуску клієнту міжнародної платіжної картки Visa Electron не персоналізованої із щомісячним оборотом за рахунком більше 50 000 грн.

Відповідно до виписки за договором № НОМЕР_1 за період з 16 березня 2015 року по 24 квітня 2015 року 17 березня 2015 року на рахунок ОСОБА_1 надійшов переказ в сумі 149 000 грн.

У цей же день ОСОБА_1 у Польщі провів сім операцій з карткою по зняттю готівки - польської валюти - на загальну суму 25 400 злотих, що за офіційним курсом НБУ на 17 березня 2015 року (568,93 грн за 100 злотих) становило 144 508,22 грн. Дата цих операцій по рахунку - 20 березня 2015 року, коли за офіційним курсом національного банку України (599,70 грн за 100 злотих) вказана сума злотих становила 152 323,80 грн.

18 березня 2015 року ОСОБА_1 провів дві операції з карткою в Україні по зняттю готівки - гривні, на загальну суму 3 540 грн. Дата цих операцій по рахунку - 19 березня 2015 року.

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором загальна сума його заборгованості становить 54 590,54 грн, з яких: заборгованість за овердрафтом - 52 811,78 грн, нараховані відсотки за користування овердрафтом та прострочені відсотки за користування дозволеним овердрафтом - 1 778,76 грн.

При скасуванні рішення суду першої інстанції та ухваленні нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог апеляційний суд зробив висновок, що при користуванні ОСОБА_1 платіжною карткою ПАТ АБ «Укргазбанк» та знятті готівки з його рахунку у нього виникла заборгованість перед банком. Проте позивач не довів належними і допустимими доказами розмір заборгованості відповідача за договором. Оскільки банк надав суду розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором, згідно якого загальна сума заборгованості становить 54 590,54 грн, з яких: заборгованість за овердрафтом - 52 811,78 грн, нараховані відсотки за користування овердрафтом та прострочені відсотки за користування дозволеним овердрафтом - 1 778,76 грн. Однак згідно розрахунку не зрозуміло яким чином (виходячи з яких сум та арифметичних дій) банком визначена заборгованість за овердрафтом у розмірі 52 811,78 грн, і представник позивача не зміг пояснити цей вказаний розмір суду.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком апеляційного суду з таких підстав.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У абзаці 1 частини першої статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення) передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «ощадних» рахунків передбачено, що

«приєднанням до цього договору клієнт погоджується: - із здійсненням банком перерахунку суми операції, що здійснена у валюті, відмінній від валюти «ощадного» рахунку», у валюту «ощадного» рахунку за курсом, який визначається як поточний комерційний курс купівлі (продажу) валюти банком по операціях з використанням платіжних карток, що діє на дату списання коштів з «ощадного рахунку» клієнта; - із тим, що при здійсненні перерахунку суми операції у валюту «ощадного» рахунку можуть виникнути курсові різниці внаслідок того, що курс перерахунку по видаткових клієнтських операціях не може відрізнятися на день проведення операції та на день списання коштів з рахунку клієнта; - із тим, що в результаті виникнення курсових різниць при перерахунку суми операції у валюту «ощадного» рахунку у клієнта може виникнути заборгованість перед банком, яка підлягає погашенню в повному обсязі» (пункт 3.14);

«на умовах цього договору у клієнта може виникати заборгованість перед банком в разі зміни курсів валют і надходження до клірингу інформації про операцію в іноземній валюті в сумі більшій, ніж та, яку еквайр (платіжна система) попередньо надіслав емітенту в платіжному повідомленні і яку було блоковано на «ощадному» рахунку клієнта для забезпечення його зобов`язання за здійсненою операцією (пункт 6.3)»;

«клієнт погоджується з тим, що зазначена в пункті 6.3. договору заборгованість має бути погашена в день її виникнення. У разі відсутності залишків коштів на «ощадному» рахунку в національній валюті України та/або ненадходження коштів на «ощадний» рахунок клієнта в національній валюті України, погашення заборгованості здійснюється за рахунок кредиту, який виникає на «ощадному» рахунку клієнта в разі неможливості виконання ним зобов`язань за договором за рахунок власних коштів (овердрафту)» (пункт 6.4);

«у разі непогашення овердрафту (кредиту) в день його виникнення, сума непогашеної заборгованості за овердрафтом визнається простроченою та наступного банківського дня переноситься на рахунки простроченої заборгованості» (пункт 6.5);

«на суму простроченої заборгованості за овердрафтом банк нараховує проценти у валюті овердрафту виходячи з тарифів даного договору» (пункт 6.6).

У частині другій статті 303 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) вказано, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Тлумачення статей 10, 212 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) свідчить, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню. Проте суд апеляційної інстанції при скасуванні рішення суду першої інстанції не дослідив наявні в матеріалах справи докази та зробив передчасний висновок про недоведеність розміру заборгованості.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права. Це унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, рішення апеляційного суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», яка підписана представником Домальчуком Романом Володимировичем, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2016 року скасувати.

Передати справу № 161/14016/15-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення апеляційного суду Волинської області від 15 серпня 2016 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. П. Курило