ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/1039/17 Головуючий суддя І інстанції Полєхін А.Ю.
Провадження № 22-ц/818/131/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року, ухвалене у складі головуючого судді Полєхіна А.Ю. по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

21 лютого 2017 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 серпня 2008 року № 490057446, в якому з урахуванням наступних уточнень просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 9592,57 доларів США, з яких: 8015,29 доларів США - заборгованість за кредитом, 1577,28 доларів США - заборгованість по відсотках.

Позовна заява мотивована тим, що 18 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір №490057446, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 21740,59 доларів США.

Згідно умов договору ОСОБА_1 зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту.

ОСОБА_1 в період дії кредитного договору не дотримувався його умов, внаслідок чого, станом на 07 лютого 2017 року в нього перед позивачем виникла заборгованість: тіло кредиту - 8015,29 доларів США., відсотки за кредитом - 1577,28 доларів США.

Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць. Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором.

На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про усунення порушення, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19 серпня 2009 року, було приведено у відповідність до ЗУ «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 9592,57 доларів США, а також судові витрати з судового збору.

Представник позивача Брек Л.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та пояснила наступне.

Відповідач вказує на те, що на підставі пропозиції банку ОСОБА_1 добровільно сплатив частково заборгованість за кредитним договором та ПАТ «Альфа-Банк» звільнив позичальника від 50% залишку простроченої заборгованості та пені. Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки відповідач по справі ототожнює пропозицію Банку щодо сплати заборгованості за кредитним договором із добровільною реалізацією предмету застави.

Тобто, заборгованість за кредитним договором частково була погашена за рахунок продажу заставного майна.

Умова пропозиції щодо повернення не менш ніж 50% заборгованості за Кредитним договором відповідачем не виконувалась, жодних додаткових угод до Договору кредиту про зміни істотних умов договору між сторонами не підписувались.

Щодо дійсності кредитного договору та застосування строків позовної давності позивач пояснила наступне, що відповідно до пункту 1 кредитного договору - договір складається з двох розділів, Розділ №1 «Базові умови кредитування» та розділу №2 «Загальні умови кредитування кредитних осіб», які нероздільно пов`язані між собою та складають єдиний документ.

Так, п. 11.3 «Загальних умов кредитування кредитних осіб» сторони погодили, що реалізуючи свої права, що встановлені ст. 259 ЦК України, домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із Договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (пені, штрафів) тощо, становить 50 років. Сторонами встановлено, що вказане застереження до Договору є договором про збільшення позовної давності.

Відповідач не надав до суду жодних доказів щодо виконання зобов`язання у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 . проти задоволення позовних вимог заперечував, з наступних підстав.

18 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір №490057446 на суму 21740,59 доларів США для придбання автомобіля марки КІА SPORTAGE, кузов № НОМЕР_1 2008 року випуску.

У цьому ж договорі вказаний автомобіль був визначений предметом застави за вказаним кредитним договором. Дата закінчення договору була вказана - 18 лютого 2015 року.

Через складну ситуацію в країні та значним здорожченням національної валюти у відповідача виникла заборгованість по вищевказаному кредитному договору.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2011 року задоволені позовні вимоги ПАТ «Альфа Банк» про видачу виконавчого документа про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 184052,49 грн. Заборгованість за кредитним договором стягнуто в гривневому еквіваленті.

Після рішення суду, 20 серпня 2012 року відповідач передав представникові ПАТ «Альфа Банк» автомобіль марки КІА SPORTAGE, кузов № НОМЕР_1 2008 року випуску, який є предметом застави. Вказаний автомобіль був реалізований, а кошти за нього в сумі 107000,00 грн. перераховані у рахунок сплати заборгованості.

Відповідно до банківської пропозиції від 21 серпня 2012 року встановлено, що за умови повернення позичальником не менш, ніж 50% заборгованості за кредитом (загальна сума заборгованості - 20602,66 доларів США, у перерахунку на гривні складає 168941,81 грн.), банк звільняє позичальника від 50% залишку простроченої заборгованості та пені (пеня складає 46413,25 доларів США).

На підставі цієї пропозиції, вже з 22 серпня 2012 року по 04 вересня 2012 року ним було сплачено у рахунок заборгованості за кредитним договором 111795,00 грн., тобто більше 60% заборгованості.

Після сплати вказаних коштів та за погодженням з банком він більше не повинен був сплачувати кошти за вказаним договором.

З вказаного часу йому з ПАТ «Альфа Банк» не надходило жодної вимоги про існування або погашення існуючої заборгованості за вказаним кредитним договором.

09 лютого 2017 року він отримав вимогу Банку про усунення порушень, відповідно до якої він повинен був сплатити банку заборгованість у сумі 131771,94 доларів США. Вимогу з такою заборгованістю вважає неналежною.

Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.

Вважає, що термін кредитного договору №490057446 закінчився 20 серпня 2010 року, тобто через 30 днів після вимоги банку про дострокове повернення кредиту, то на час звернення позивача до суду у лютому 2017 році минуло більше 4 років з моменту повернення відповідачем предмету застави автомобіля та сплати необхідних платежів (останній вересень 2012 року), відповідно до пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» від 21 серпня 2012 року. Вважає, що ПАТ «Альфа Банк» пропустив встановлений законом та кредитним договором строк позовної давності, в зв`язку з чим просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 07 лютого 2017 року в розмірі 9592,57 доларів США, яка складається: з заборгованості за кредитом - 8015,29 доларів США та заборгованості по відсотках - 1577,28 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати з судового збору в розмірі 3908,75 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Колтунової А.І., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. від 29 травня 2018 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 про зупинення провадження у цивільній справі - задоволено.

Провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - зупинено до ухвалення Орджонікідзевським районним судом м. Харкова судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова, третя особа - приватний нотаріус Київського МНО Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

05 лютого 2019 року провадження по справі поновлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення необґрунтоване, незаконне, суд порушив норми матеріального та процесуального права, судом не враховано, що ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом поза межами строків позовної давності.

Вказав, що 09.02.2017 року він отримав вимогу банку про усунення порушень, відповідно до якої повинен був сплатити банку заборгованість у сумі 131771,94 доларів США, вважає цю вимогу неналежною та необґрунтованою. 20.08.2012 року відповідач передав ПАТ «Альфа банку» автомобіль марки KIA SPORTAGE, кузов № НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який є предметом застави. Цей автомобіль був реалізований, а кошти у сумі 107000 грн. перераховані у рахунок сплати заборгованості.

Зазначив, що до банківської пропозиції від 21.08.2012 року за умовами повернення позичальником не менш 50% заборгованості за кредитом (загальна заборгованість 20602,66 доларів США у перерахунку на гривні складає 168941,81 грн.), банк звільняє позичальника від 50% простроченої заборгованості та пені (пеня складає 46413,25 доларів США). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом станом на 18.05.2010 року відповідачем було сплачено по кредиту 11035 доларів США, за період 2011-2012 років також були сплачені кошти у сумі 140000 грн. За наданим розрахунком банку, станом на 06.09.2012 року ним було сплачено 27752 доларів США, що відповідає сумі у гривневому еквіваленті на суму 220016 грн. На підставі пропозиції банку з 22.08.2012 по 04.09.2012 року ним було сплачено у рахунок заборгованості за кредитним договором 111795 грн., тобто значно більше 60% заборгованості. З вказаного часу йому з ПАТ «Альфа банку» не надходило жодної вимоги про існування або погашення існуючої заборгованості.

Вказав, що термін кредитного договору закінчився 20.08.2010 року тобто через 30 днів після вимоги банку про дострокове повернення кредиту та на час звернення позивача до суду у лютому 2017 році минуло більше 4-х років з моменту повернення відповідачем предмету застави - автомобіля та сплати необхідних платежів (останній вересень 2012 року) відповідно до пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» від 21.08.2012 року, вважає, що банк пропустив встановлений законом строк позовної давності. Посилався на п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованго суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин», згідно якого забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, які з`явилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, а тому позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 490057446 від 18 лютого 2008 року станом на 07 лютого 2017 року у загальному розмірі 9592,57 доларів США, яка складається з 8015,29 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту та 1577,28 доларів США - заборгованість за відсотками, є обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судовим розглядом та матеріалами справи встановлено, що 18 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» у особі Коловоротної О.Л., яка діє на підставі довіреності №1251/07 від 28 листопада 2007 року, з одної сторони, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №490057446, за умовами якого банк зобов`язався надати кредит на придбання транспортного засобу згідно з Договором купівлі-продажу, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Завод ім. Фрунзе» №058-К від 14 лютого 2008 року - КІА, SPORTAGE, 2008 року випуску, колір - Сірий, державний номер - НОМЕР_3 , у розмірі 21740,59 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних, строком до 18 лютого 2015 року, а ОСОБА_1 зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені даним Договором повертати кредит, виплачувати Банку проценти за користування кредитом, сплачувати комісії за дії Банка , які вчиняються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов`язань за договором, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обов`язки, що передбачені договором. Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за користування ним здійснюється ОСОБА_1 в порядку та на умовах, що визначені у Додатку №1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. Договір складається з двох розділів, Розділу №1 «Базові умови кредитування» та розділу №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб», які нероздільно пов`язані між собою та складають єдиний документ.

ОСОБА_1. 17 грудня 2015 року змінив прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_4 (а.с. 52).

За умовами кредитного договору (п.п. 2.8.) порядок повернення кредиту та сплати процентів здійснюється в наступному порядку: платежі з повернення Кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком №1 до Договору та його невід`ємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим Договором. У разі сплати у валюті Кредиту - з 18 березня 2008 року числа кожного місяця рівними частинами в сумі 401,00 доларах США; у разі погашення кредиту у валюті відмінній від валюти Кредиту таке погашення має здійснюватись не пізніше 17 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Виконання зобов`язань позичальника за договором в тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів за його користування, штрафних санкцій у розмірі передбаченому Договором, а також виконання інших зобов`язань позичальника за договором, забезпечується заставою транспортного засобу КІА, SPORTAGE, 2008 року випуску, колір - Сірий, державний номер - НОМЕР_3 , № кузову - НОМЕР_5 , тип - легковий універсал - В.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі 21740,59 доларів США.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 07 лютого 2017 року допустив заборгованість за кредитним договором №490057446 від 18 лютого 2008 року, яка складається із: простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 8015,29 доларів США та відсотків - 1577,28 доларів США, що підтверджується наданим позивачем розрахунком /а.с.18-19/.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 6.1. кредитного договору банк має право вимагати (в тому числі в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов`язань з повернення кредиту за договором в будь-якому з наступних випадків істотного порушення позичальником зобов`язань за договором: у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць.

Згідно до п. 4.4.4. умов вищевказаного кредитного договору у зв`язку із здійсненням основного забезпечення банк додатково до прав, визначених розділом 6 Розділу №2 Договору, має право: звернути на предмет застави стягнення згідно з умовами Договору та законодавством України. В разі обрання Банком способу звернення стягнення на предмет застави як продаж предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу предмету застави з третьою особою, Банк надсилає позичальнику письмове повідомлення про порушення умов Договору із зазначенням в такому повідомленні відомостей, передбачених статтями 27 та 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Одночасно із надісланням повідомлення Банк реєструє в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави. Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень відомостей про звернення стягнення на предмет застави, позичальник не усунув порушення умов Договору, які були зазначені в повідомленні Банку, Позичальник зобов`язаний в строк, вказаний у відповідній вимозі Банку, передати Банку предмет застави та надати Довіреність на ім`я Банку на продаж Предмету застави з правом передоручення.

Згідно акту приймання - передачі автомобіля від 20 серпня 2012 року ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_13 прийняв вищезазначений автомобіль, ключі в 2 комплектах, а також технічний паспорт на автомобіль /а.с. 68/.

Заборгованість за кредитним договором частково була погашена за рахунок продажу зазначеного автомобіля, що підтверджується копією попереднього договору купівлі-продажу від 22 серпня 2012 року /а.с. 69/ та не заперечувалося сторонами.

Доводи апеляційної скарги щодо банківської пропозиції від 21 серпня 2012 року у період з 22 серпня 2012 року по 04 вересня 2012 року, і відповідачем було сплачено у рахунок заборгованості за кредитним договором 111795,00 грн., тобто більше 60% заборгованості, і тому відповідач більше не повинен був сплачувати кошти за вказаним договором, є безпідставними.

Оскільки зі змісту, наданої представником відповідача, копії пропозиції від 21 серпня 2012 року (а.с. 71) вбачається, що з метою врегулювання відносин, що склалися між сторонами, Банк запропонував відповідачу скористатися однією з наступних пропозицій за умови виконання вимог застереження, що вказане в цьому листі.

Умови повернення відповідачем не менш ніж 50% заборгованості за кредитним договором, після зарахування суми від продажу майна, що передане в заставу Банку, Банк протягом шести місяців звільнить ОСОБА_1 від подальшого виконання обов`язків за кредитним договором щодо сплати: 50% залишку простроченої заборгованості за кредитним договором та пені нарахованої Банком за порушення ним своїх грошових зобов`язань.

Зі змісту попереднього договору купівлі-продажу від 22 серпня 2012 року (а.с. 69) вбачається, що ціна вищезазначеного автомобіля КІА встановлена у розмірі 107000,00 грн.

На виконання п. 1.4.3. попереднього договору купівлі-продажу від 22 серпня 2012 року, на підтвердження своїх зобов`язань за цим Договором і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу вищезазначеного майна та своєї платіжної спроможності, ОСОБА_14 передав грошові кошти у розмірі 10700,00 грн., що підтверджується квитанцією №2443 від 22 серпня 2012 року /а.с. 70/.

04 вересня 2012 року ОСОБА_14 виконав умови договору та сплатив повністю визначену ціну позову в розмірі 96300,00 грн., що підтверджується квитанцією №24843 від 04 вересня 2012 року /а.с. 70/.

Отже, взагалі ОСОБА_14 сплатив 107000,00 грн., як і передбачено умовами договору.

Колегія суддів не погоджується з твердженням ОСОБА_1 , що він скористався пропозицією банку та сплатив 60% заборгованості, адже зі змісту пропозиції чітко вбачається, що банк мав на увазі, що ОСОБА_1 повинен був сплатити не менш ніж 50% заборгованості за кредитним договором лише, після зарахування суми від продажу майна, що передане в заставу Банку (а.с.71).

Тому посилання на суму 107000,00 грн. на яку посилається представник відповідача не можна вважати такою, що була повернута ОСОБА_1 на виконання умов пропозиції.

Згідно з зазначеного листа станом на 21 серпня 2012 року заборгованість відповідача перед банком складала: тіло кредиту - 17415,82 доларів США, відсотки - 3186,84 доларів США, а всього - 20602,66 доларів США.

Щодо посилання відповідача на те, що ним було сплачено 600 доларів США, що еквівалентно 4795,80 грн. на виконання умов пропозиції, то колегія суддів важає, що зазначені посилання є безпідставними, оскільки як вбачається з квитанції №51446 (а.с. 70 зв.), зазначені кошти були сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості 06 серпня 2012 року за кредитом, тоді як лист з пропозиціями, щодо врегулювання відносин, що склалися між сторонами датований датою від 21 серпня 2012 року. Тобто, 600 доларів США, на які посилається відповідач були ним сплачені в рахунок погашення заборгованості до наданої пропозиції банку врегулювання відносин, що підтверджується розрахунком банку (а.с.70 на зв.).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. кредитного договору №490057446 від 18 лютого 2008 року банк надає позичальнику Кредит в розмірі 21740,59 доларів США, а позичальник приймає Кредит, зобов`язується належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,5% річних та виконати інші зобов`язання, як вони визначені у цьому Договорі.

Пунктами 9.1., 9.2., 9.2.1., 9.2.2. договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості щомісячно за фактичний строк користування кредитом виходячи з 30 днів у місяці та 360 у році. Банк здійснює кінцевий розрахунок процентів, що підлягають оплаті, на день здійснення остаточного повернення кредиту. Повернення заборгованості за кредитом, враховуючи сплату процентів та сум Комісії за управління Кредитом, здійснюється щомісячно відповідно до визначених договором умов. Банк розраховує суму останнього платежу, що підлягає оплаті, на день здійснення остаточного повернення кредиту. Комісія за управління кредитом (в разі, якщо сплата такої комісійної винагороди передбачена договором) розраховується від суми та у валюті Кредиту і сплачується у гривнях. Повернення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється у валюті кредиту або в валюті, відмінній від валюти Кредиту, якою може бути інша іноземна валюта 1 групи Класифікатора (яка відповідає валюті Рахунків, що визначені в Розділі №1 Договору) чи національна валюта України (у випадку надання кредиту в іноземній валюті), за вибором позичальника в наступному порядку: у валюті кредиту - шляхом внесення належних до сплати сум через касу Банку або каси його структурних підрозділів (філій, відділень) на рахунок, або шляхом безготівкового перерахування коштів на Рахунок. В валюті відмінній від валюти кредиту, якою може бути інша іноземна валюта 1 групи Класифікатора чи національна валюта України (у випадку надання кредиту в іноземній валюті) - в еквіваленті, розрахованому від належної до сплати суми коштів в валюті Кредиту, виходячи з безготівкового курсу продажу валюти Кредиту, встановленого банком на наступний банківський день від дати зарахування коштів відповідного платежу, шляхом безготівкового перерахування еквівалентної суми в іншій іноземній валюті 1 групи Класифікатора чи в національній валюті України (гривнях) на рахунок шляхом внесення через касу банку або каси його структурних підрозділів (філій, відділень) або інші банки (фінансові установи, операторів переказів).

За умовами кредитного договору (п. 9.3.) платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та комісії за управління кредитом здійснюються відповідно до умов Розділу №1 та Додатку №1 до Договору. Якщо дата сплати процентів, Комісії за управління Кредитом та повернення відповідної частини кредиту припадає не на банківський день, то платежі (списання коштів) здійснюються на наступний банківський день. Якщо дата платежу з повернення кредиту та сплати процентів за його користування, Комісії за управління кредитом зазначена вище в цьому пункті договору, припадає на день, якого немає в календарному місяці, то сплата такого платежу у валюті Кредиту здійснюється позичальником в останній день місяця, а в валюті, відмінній від валюти кредиту, якою може бути інша іноземна валюта 1 групи Класифікатора чи національна валюта України (у випадку надання кредиту в іноземній валюті) - в передостанній день місяця.

За умовами кредитного договору (п.п. 2.8.) порядок повернення кредиту та сплати процентів здійснюється в наступному порядку: платежі з повернення Кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком №1 до Договору та його невід`ємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим Договором. У разі сплати у валюті Кредиту - з 18 березня 2008 року числа кожного місяця рівними частинами в сумі 401,00 доларах США; у разі погашення кредиту у валюті відмінній від валюти Кредиту таке погашення має здійснюватись не пізніше 17 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.п. 3., 8.1., 8.6. договору позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені даним Договором повертати кредит, виплачувати Банку проценти за користування кредитом, сплачувати комісії за дії Банка , які вчиняються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов`язань за договором, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обов`язки, що передбачені договором. Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за користування ним здійснюється позичальником в порядку та на умовах, що визначені у Додатку №1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії за дії Банка, які вчиняються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов`язань за Договором (далі - Комісії за управління Кредитом (в разі, якщо сплата такої комісійної винагороди передбачено договором) частинами у терміни, що визначені відповідно до Договору, а також належним чином виконати інші зобов`язання, викладені в договорі. Позичальник зобов`язаний суворо дотримуватися фінансової дисципліни, своєчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов`язання по будь-яким іншим кредитним договорам, що укладені між позичальником та банком на момент укладення цього договору, або будуть укладені між сторонами у майбутньому після набрання чинності цим Договором.

Пунктом 3.5. договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника відшкодування збитків, завданих через невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов`язань, передбачених договором.

Як вбачається на час розгляду справи договір відповідачем не виконаний, сума заборгованості за кредитним договором у встановлений договором строк позивачу не повернута. Відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у ст. ст.47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується.

Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У зв`язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором від 18 лютого 2008 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 9592,57 доларів США.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України в зв`язку з наявністю заяви відповідача, суд розглядає питання про застосування строку позовної давності.

Згідно вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (стаття 258 цього Кодексу).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору (п. 2.8.) погашення кредиту повинне здійснюватись частинами з 1 до 18 числа кожного місяця (останній платіж - у 2012 році).

Оскільки умовами договору установлені окремі самостійні зобов`язання щодо повернення кредиту, то відповідальність за невиконання кожного з них настає окремо.

За відсутності платежу з 19 числа кожного місяця виникає прострочення боржника за зобов`язаннями, а в кредитора виникає право на позов. Початок позовної давності для стягнення періодичних платежів необхідно обчислювати з дня невиконання позичальником кожного із зобов`язань.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати в договорі, передбаченому актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (частина друга статті 6 ЦК України).

За змістом частини третьої цієї статті сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, однак не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Разом з тим, відповідно до частини першої ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з аналізу зазначених правових норм можна зробити висновок про те, що якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам статті 6 і частини першої статті 259 ЦК України, то розрахунок розміру простроченої заборгованості слід провести за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором, що узгоджується з постановою Верховного суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1284цс15.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1926цс15.

Відповідно до п. 11.3. кредитного договору сторони реалізуючи свої права, що встановлені статтею 259 ЦК України, домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із Договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів, пені) тощо, становить 50 (п`ятдесят) років. Сторонами встановлено, що вказане застереження до Договору є договором про збільшення позовної давності.

Свою згоду з Умовами кредитного договору ОСОБА_1 висловив у кредитному договорі, який власноручно підписав (а.с. 6). Крім того, його підпис міститься на всіх сторінках Розділу №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб», що свідчить про його обізнаність з умовами договору (а.с. 7-8).

З матеріалів справи не вбачається, а також, під час судового розгляду, ані відповідачем, ані його представником, не заперечувалося, що підпис, який міститься на кредитному договорі та сторінках Розділу №2, належить саме ОСОБА_1

В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності будь-яких зауважень та заперечень з боку відповідача з приводу умов кредитного договору. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, за весь час, починаючи з дня укладення кредитного договору до 18 вересня 2012 року відповідач виконував свої зобов`язання за кредитним договором щодо погашення заборгованості за наданим кредитом, тим самим погоджувався з усіма умовами кредитування.

Вищезазначеним пунктом кредитного договору строк позовної давності визначається сторонами в 50 років, в тому числі на вимоги з повернення: простроченої заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом.

Пунктом 11.3. Умов передбачено, що терміни позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонами встановлені тривалістю в 50 років, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України і свідчить про дотримання банком строків позовної давності, що узгоджується з постановою Верховного суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14.

Тому з урахуванням вищевикладеного позивач дотримався меж позовної давності, звертаючись з позовом до суду, тому порушене право позивача підлягає захисту.

Матеріали справи не містять доказів того, що після укладання попереднього договору про наміри предмет застави було відчужено. Таким чином відповідачем не було виконано вимоги запропонованої банком від 21.08.2012 року. Вказане свідчить, що посилання відповідача на те, що у нього відсутнє зобов`язання перед банком є безпідставним.

Доказів того, що ОСОБА_1 було сплачено з метою врегулювання відносин між ним та позивачем 50% заборгованості, відповідачем до суду не представлено. Розрахунок банку є вірним.

Висновок суду про наявність у відповідача заборгованості ним не було спростовано.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на встановлені судом обставини, судове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права та відповідають правовим висновкам Верховного Суду України, викладених у постановах від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14 та від 24 лютого 2016 року у справі №6-1284цс15, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 268, 367,368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 17 травня 2019 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.