Постанова

Іменем України

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 725/1903/17

провадження № 61-10116 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_4,
відповідач-відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області,
третя особа-ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Чернівецької області у складі колегії суддів: Яремко В. В., Литвинюк І. М., Перепелюк І. Б., від 20 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним акта про проведення електронних торгів.

Встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернівецькій області), третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним акта про проведення електронних торгів.

Позовна заява мотивована тим, що на виконанні у головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Саінчука Є. В. перебувало зведене виконавче провадження № 28291036 про стягнення з нього за декількома виконавчими документами на користь фізичних та юридичні осіб, держави та державних установ грошових сум.

При вчиненні виконавчих дій державним виконавцем складено акт опису належного йому майна, зокрема приміщення магазину АДРЕСА_1, площею 76,90 кв. м, вартість якого станом на квітень 2016 року встановлена в сумі 914 802,00 грн, за якою вказане майно передано державному підприємству «Сетам» (далі - ДП «Сетам») для реалізації на прилюдних торгах.

У зв'язку з відсутністю допущених учасників до торгів, торги визнано такими, що не відбулись, а вартість нерухомого майна знижено до 640 361,40 грн.

У подальшому 02 листопада 2016 року вказане майно було реалізовано ДП «Сетам» на електронних торгах, переможцем яких визнано ОСОБА_5, а 09 листопада 2016 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернівецької області складено акт про проведення електронних торгів, у якому зазначено, що нерухоме майно придбано переможцем торгів за ціною 640 361,40 грн.

Посилаючись на допущення відповідачем ряду порушень при проведенні указаних електронних торгів: реалізації майна без урахування особливостей звернення стягнення на майно боржника-фізичної особи з встановленою законом черговістю, призначення об'єкту нерухомості, характеристики, технічного стану, оцінки майна, просив визнати недійсним акт державного виконавця про проведення електронних торгів від 09 листопада 2016 року.

Рішенням Першотравнневого районного суду м. Чернівці від 02 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами правомірності своїх вимог.

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 20 грудня 2017 року рішення Першотравнневого районного суду м. Чернівці від 02 листопада 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та не залучено до участі у справі співвідповідача, що призвело до неправильного вирішення спору.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_4 просить скасувати постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції при розгляді справи дійшов передчасних висновків про відмову у задоволенні позову, оскільки такі висновки не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Ухвалою Верховного Суду від 03 травня 2018 року, серед іншого, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи з Першотравневого районного суду м. Чернівці.

19 квітня 2019 року вказана справа передана на розгляд Верховного Суду.

Інші учасники спору не скористалися правом на подання заперечень (відзиву) на касаційну скаргу.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення апеляційного суду, доводи касаційної скарги не підтверджують неправильного застосування судом при розгляді справи норм матеріального права, порушення норм процесуального права з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Відповідно до частини першої статті 33 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин) суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Судом установлено, що у провадженні ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернівецькій області перебувало зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_6 грошових сум: виконавчого листа від 22 липня 2010 року № 2-210/10 про стягнення на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості, постанови від 15 квітня 2010 року № 3-596/10 про стягнення штрафу на користь держави, постанови від 13 серпня 2009 року № 000644 про стягнення штрафу на користь держави, постанови від 03 серпня 2010 року № 201484 про стягнення грошових коштів на користь держави, виконавчого листа від 11 травня 2011 року № 2-225 про стягнення боргу на користь ОСОБА_7, виконавчого листа від 31 липня 2014 року № 755/7931-14 про стягнення боргу на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», вимоги від 17 червня 2011 року № Ф-176 про стягнення на користь Управління пенсійного фонду України в Садгірському районі м. Чернівці грошових коштів.

У рамках вказаного виконавчого провадження накладено арешт на належне відповідачу майно, а саме: спірну нежитлову будівлю АДРЕСА_1

02 листопада 2016 року ДП «Сетам» було проведено електронні торги, на яких реалізовано указане нерухоме майно за ціною 640 361,40 грн, переможцем торгів визнано ОСОБА_5

Предметом спору у цій справі є акт про проведення електронних торгів від 09 листопада 2016 року, складений головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернівецької області, у якому зазначено, що нерухоме майно придбано переможцем торгів ОСОБА_5 за ціною 640 361,40 грн.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі № 6-1620цс17.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справах № 6-1804 цс16, № 6-1655 цс16 у разі оформлення права на нерухоме майно на стягувача ефективним способом захисту прав боржника могло б стати пред'явлення до суду позову із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки ним неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до порушення прав позивача.

Слід зазначити, що суд апеляційної інстанції надав належну правову оцінку вказаним доводам та обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки порушення судом першої інстанції норм процесуального права потягло неправильне вирішення спору, вирішення питання про права осіб, що не брали участі у справі як відповідачів.

Так, предметом спору у справі є правочин, крім продавця, належним відповідачем у спірних правовідносинах є покупець (у даному випадку це ОСОБА_5). Однак у порушення норм процесуального права суд першої інстанції не вирішив питання про можливість залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_5, без участі якої, як і без участі продавця, висновок суду про безпідставність по суті позовних вимог не може вважатися обґрунтованим.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до вимоги переоцінки доказів, яким судами надана належна правова оцінка, що не передбачено положеннями статті 400 ЦПК України, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Підстави для скасування судового рішення відсутні, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат, здійснених судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Учасниками справи не заявлені до відшкодування судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 Розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного Чернівецької області від 20 грудня 2017 рокузалишити без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на ОСОБА_4.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська