Провадження №6/760/1021/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Горохівської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мірошник О.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

15.11.2019 р. до суду надійшло подання старшого державного виконавця Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Мірошник О.В. про примусове проникнення до житла боржника, в якому державний виконавець просить:

надати дозвіл державному виконавцю Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на примусове проникнення до житла боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 , з метою опису й арешту майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з подальшою його реалізацією для виконання рішення суду в примусовому порядку.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Солом`янському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання:

- виконавчого листа №2-186/2011, виданого 05.10.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 39880 грн., моральної шкоди в розмірі 7000 грн., 2926,16 грн. витрат пов`язаних з проведенням судової комплексної психолого-психіатричної експертизи, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 49926,16 грн.;

- виконавчого листа №2-186/2011, виданого 07.10.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 42272,80 грн., моральної шкоди в розмірі 7000 грн., 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 49392,80 грн.;

- виконавчого листа №2-186/2011, виданого 21.09.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 47058,40 грн., моральної шкоди в розмірі 7000 грн., 420 грн. витрат пов`язаних з публікацією в пресі про виклик відповідача, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 54598,40 грн.

Боржником самостійно рішення суду не виконується. В ході проведення виконавчих дій, грошових коштів та будь-якого іншого майна боржника не розшукано.

За результатами вжитих виконавцем заходів щодо розшуку майна боржника встановлено, що єдине майно, на яке за виконавчим документом можливо звернути стягнення, є ј частина квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику на праві власності.

З метою проведення опису квартири боржника державним виконавцем неодноразово було здійснено виходи за вказаною адресою, проте потрапити до квартири для проведення її опису не виявилося можливим.

На підставі викладеного просить задовольнити подання.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця чи приватного виконавця. Прохальна частина подання містить клопотання про розгляд справи за відсутності приватного виконавця.

З огляду на положення ч. 2 ст. 439 ЦПК України розгляд подання здійснено судом без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до пунктів 4, 13, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Процесуальний порядок вирішення цього питання регламентовано ст. 439 ЦПК.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З матеріалів виконавчого провадження, наданих суду державним виконавцем, судом встановлено, що на виконанні у Солом`янському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання:

- виконавчого листа №2-186/2011, виданого 05.10.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 39880 грн., моральної шкоди в розмірі 7000 грн., 2926,16 грн. витрат пов`язаних з проведенням судової комплексної психолого-психіатричної експертизи, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 49926,16 грн.;

- виконавчого листа №2-186/2011, виданого 07.10.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 42272,80 грн., моральної шкоди в розмірі 7000 грн., 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 49392,80 грн.;

- виконавчого листа №2-186/2011, виданого 21.09.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 47058,40 грн., моральної шкоди в розмірі 7000 грн., 420 грн. витрат пов`язаних з публікацією в пресі про виклик відповідача, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 54598,40 грн.

Так, 18.07.2019 р. державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Мірошник О.В. винесено постанову ВП № 59577474 про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого листа № 2-186/2011, виданого 05.10.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 49926,16 грн.

17.07.2019 р. державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Мірошник О.В. винесено постанову ВП № 59577248 про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого листа № 2-186/2011, виданого 21.09.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 54598,40 грн.

17.07.2019 р. державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Мірошник О.В. винесено постанову ВП № 59577035 про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого листа № 2-186/2011, виданого 07.10.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 49392,80 грн.

02.08.2019 р. державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Мірошник О.В. винесено постанову ВП № 59577474 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, якою об`єднано виконавчі провадження ВП № 59577474, ВП № 59577248, ВП № 59577035 у зведене виконавче провадження ВП № 59577474.

Так, в рамках даного зведеного виконавчого провадження вбачається, що 19.09.2019 р. державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Мірошник О.В. винесено постанову ВП № 59577474 про арешт майна боржника.

Звертаючись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, державний виконавцеь посилається на те, що в ході виконавчого провадження встановлено, що боржнику ОСОБА_1 на праві власності належить ј частина квартири АДРЕСА_1 .

Однак, будь-яких доказів, що підтверджували право власності боржника на зазначену частину нерухомого майна, матеріали подання не містять.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника та опису належного йому нерухомого майна, тричі було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , проте, на неодноразові стуки в двері ніхто не відчинив, розшукати боржника та належного йому майна не виявилося можливим. При цьому, встановлено, що у квартирі більше року ніхто не проживає, про що складено відповідні акти державного виконавця від 15.08.2019 р., від 18.09.2019 р., від 02.10.2019 р.

Також вбачається, що 18.09.2019 р. державним виконавцем здійснено виклик боржника, шляхом направлення вимоги, з метою отримання пояснень щодо сплати боргу або надання підтверджуючих документів про сплату боргу.

Разом з тим, державним виконавцем не надано доказів направлення боржнику та отримання боржником такого виклику.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

В силу статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 53 Конституції України громадянам України гарантується недоторканність житла. Ніхто не має права без законної підстави увійти в житло проти волі осіб, які проживають у ньому.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла.

В силу положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, державний/приватний виконавець повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Звертаючись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, державним виконавцем не додано до матеріалів подання документи, що підтверджують відсутність у боржника іншого майна або доходів.

Подання державного виконавця не містить доказів того, що боржник достовірно знає про наявність відкритого зведеного виконавчого провадження, уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів про належність на праві власності боржнику ОСОБА_1 ј частини частина квартири АДРЕСА_1 ; доказів, що підтверджують його фактичне проживання за цією адресою та наявність у квартирі майна боржника, яке можливо описати, арештувати та реалізувати в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом.

Також, державним виконавцем не вирішене питання щодо залучення особи, яка є власником іншої частини квартири, не взято до уваги його інтереси щодо захисту права власності, а тому суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів подання державного виконавця.

Матеріали виконавчого провадження, надані суду державним виконавцем, не містять доказів, що незважаючи на вихід за місцем реєстрації боржника, виконавцю неможливо здійснити перевірку майнового стану боржника, виявити інше майно та кошти, що належать боржникові, та на які можливо звернути стягнення, з причин незалежних від державного виконавця, а примусове проникнення до житла боржника, залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення, встановлення майнового стану боржника, виявлення майна та коштів, що належать боржникові.

Суду не надано доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вживались всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для належного повідомлення боржника за адресою місця проживання/адресою місця знаходження майна боржника про необхідність з`явитись до державного виконавця, а також, що боржник ухилявся від такої явки.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця про проникнення до житла боржника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мірошник О.В. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.