22.04.2019 Справа № 363/3621/18
22 квітня 2019 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору іпотеки,-
У вересні 2018 року позивач звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору іпотеки, в якому просила визнати Договір іпотеки від 18.04.2008 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 ОСОБА_3 недійсним та зняти заборону відчуження шляхом виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна про обтяження іпотекою нерухомого майна: трьохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704, 80 грн.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань від нього до суду не надходило.
22 квітня 2019 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Акціонерне комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» обов'язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти ОСОБА_2 ОСОБА_3, а остання зобов'язалася за цим договором повертати кредит з процентами періодичними платежами до 18 квітня 2029 року включно.
18 квітня 2008 року, з метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки.
Відповідно до розділу 1 договору іпотеки п. 1.1. Іпотекодавець - Малая ОСОБА_3 передає в іпотеку Іпотекодержателю - Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» наступне майно: квартиру загальною площею 121, 8 кв.м., житловою площею 88,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка є власністю ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 18.04.2008 року за реєстровим № 1438 зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 18.04.2008 року за № 2846225.Предмет іпотеки складається із трьох житлових кімнат.
На першому аркуші вказаного договору іпотеки від 18.04.2008 року у розділі «Терміни в Договорі вживаються в такому значенні», четвертим пунктом викладено: «зобовязання по сплаті плати за кредит (відсотки) до Кредитного договору в розмірі: відсотків 1,5 (тринадцять цілих пять десятих) % річних», цифрове значення 13,5 закреслено ручкою та вище зазначено 12,5.
Відповідно до розділу 6 «заключні положення» п. 6.10 вказаного договору іпотеки від 18.04.2008 року вбачається, що усі спори, повязані з виконанням цього договору, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.
Вказаний договір іпотеки від 18.04.2008 року, який був укладений між ОСОБА_2 ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 18.04.2008 року та зареєстровано в реєстрі за № 1443, складений у трьох примірниках та підписаний сторонами цього договору.
18 квітня 2008 року на підставі даного договору іпотеки приватним нотаріусом внесено до Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна відомості про обтяження на вищевказану квартиру у вигляді заборони на відчуження даного нерухомого майна.
Правовідносини щодо застави нерухомості (іпотеки) регулюються Законом України «Про іпотеку», відповідно до якого законодавство України про іпотеку базується на Конституції України та складається, у тому числі, з ЦК України.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.
Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін, слід дійти висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про припинення іпотеки, скасування рішення про реєстрацію обтяження на нерухоме майно є належним способом захисту порушеного права згідно частини другої статті 16 ЦК України.
За приписами частин 1-3 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії договору іпотеки. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, серед яких, зокрема, зазначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору та визнання договору іпотеки недійсним.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, адресу постійного місця проживання та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; 2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що під час розгляду справи були встановлені підстави для визнання недійсним оскаржуваного договору іпотеки, оскільки договір іпотеки не відповідає вказаним вимогам закону, оспорюваний договір іпотеки не містить обов'язкових умов, що передбачені абзацом 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про іпотеку».
ОСОБА_2 ОСОБА_3 про те, що у договорі іпотеки відсутні правильні та актуальні відомості про основне зобовязання (змісту та розміру), які становлять одну із істотних умов іпотечного договору, може вказувати про його недійсність, суд погоджується, оскільки договір іпотеки має похідний характер від основного зобовязання, однак повинен бути викладений з урахуванням всіх істотних умов іпотечного договору та вимог Закону України «Про іпотеку», а тому в цій частині вимог позов підлягає задоволенню.
Стосовно позовної вимоги про зняття заборони відчуження шляхом виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна про обтяження іпотекою нерухомого майна: трьохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, суд вважає, що задоволенню вона не підлагає, оскільки дані вимоги заявлені передчасно.
Згідно з частинами першою, тринадцятою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, позовні вимоги задоволені частково, а позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 704, 80 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків від суми сплаченого судового збору у розмірі 352, 40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258-259,263,264,265,268,352,354 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 203, 215 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд,-
Позовну заяву ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору іпотеки задовольнити частково.
Визнати недійсним Договір іпотеки від 18.04.2008 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 ОСОБА_3, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 18.04.2008 року та зареєстровано в реєстрі за № 1443.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на кристь ОСОБА_2 ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.
В іншій частині вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вишгородського районного суду Київської області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Вишгородський районний суд Київської області.
Відповідно до п. 15.5 Розділу XIII ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Головуючий М.Б. Баличева