Справа № 128/12/19
РІШЕННЯ

Іменем України

( заочне)

26 квітня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 14 грудня 2018 року за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. та зареєстрованому в реєстрі за № 3089, нею придбана квартира АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру в той же час зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06.

Також, позивач зазначає, що до придбання нею у власність зазначеної квартири, в ній тимчасово за згодою попереднього власника проживали та були зареєстровані відповідачі, однак, після отримання права власності на квартиру вона запропонувала їм забрати свої речі з квартири та знятись із реєстрації. На той час відповідачі в квартирі фактично не проживали, але залишили в ній деякі старі меблі. Однак, у відповідь на прохання звільнити квартиру, відповідач ОСОБА_2 заявив, шо залишати квартиру та забирати речі він не збирається, а також не буде зніматись з реєстрації в ній. Погрожував чинити їй, позивачці по справі перешкоди у користуванні її власністю, тим самим чинять перешкоди позивачу у здійсненні її законних дій як власника майна, а саме вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

За таких обставин, на думку позивача ОСОБА_1 , втративши право власності на вказану квартиру, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили і право користування нею. Оскільки право користування житлом членів сім`ї власника є похідним від права користування ним власника, у зв`язку з втратою власником права власності на вищевказану квартиру. Реєстрація в квартирі відповідачів обмежує права позивача на користування і розпорядженням своїм майном, зокрема, продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди, а також розпоряджатися таким майном в інший законний спосіб.

За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, а також зобов`язати Вороновицьку селищну раду Вінницького району Вінницької області зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 .

В судове засідання сторони по справі не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду було подано заяву, в якій позивач просила справу розглядати в її відсутність, при цьому вимоги позовної заяви підтримала та просила задовільнити в повному обсязі.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з`явилися без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом завчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення з підписом останніх, в тому числі їх було повідомлено й через опублікування оголошення про виклик до суду на сайті судової влади, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За згодою представника позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку представника позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що позивачу по справі ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 14 грудня 2018 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. та зареєстрованому в реєстрі за № 3089 належить квартира АДРЕСА_1 ( а.с.5).

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.6).

Крім того, судом також встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 на момент реєстрації права власності за ОСОБА_1 були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що свідчать копії паспортів, виданих на вказаних осіб , серія НОМЕР_1 від 05.07.1996 року та відповідно серія НОМЕР_5 від 23.10.2015 року (а.с.9-10).

Визначаючись щодо наявності підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право на проживання, а отже і усунення перешкод позивачу у користуванні її власністю, суд виходить з того, що у відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при: позбавленні права власності на житлове приміщення; позбавленні права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.

При цьому, виходячи з нормативних положень ст.391 ЦК України право на звернення до суду з вимогою щодо усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном має саме власник даного майна.

До вказаних висновків прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 16.01.2012р. №6-57цс11, за яким саме власник у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має права вимагати усунення відповідних перешкод, пред`явивши позов, зокрема, про позбавлення права власності на житлове приміщення.

Вказане положення було підтверджено правовою позицією викладеною у справі №6-158 цс14, за якою саме власник у відповідності до ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме, шляхом заявлення вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач по справі ОСОБА_1 , як власник квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 14.12.2018 року після її придбання у власність жодних угод про винайм квартири з відповідачами не укладала, не надавала згоди на безоплатне користування відповідачами квартирою; в свою чергу відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживають, не сплачують комунальні послуги, тим самим втратили право на користування квартирою, відповідно реєстрація вказаних осіб створює позивачу, як власнику житла незручності у користуванні власністю.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частках в сумі ( 704,80 грн. + 704,80 грн.) = 1409,60 грн.

Керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 29, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовільнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Зобов`язати Вороновицьку селищну раду Вінницького району Вінницької області зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка фізичної особи-платника податків НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , картка фізичної особи - платника податків НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, сплачені при зверненні з позовною заявою до суду в сумі ( 704,80 грн. + 704,80 грн.) = 1409,60 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.А. Ганкіна