Справа № 136/68/15-ц
Провадження № 22-ц/801/22/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 рокуСправа № 136/68/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Панасюка О.С.,

за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу № 136/68/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Турбівська селищна рада Липовецького району Вінницької області, про встановлення порядку користування домоволодінням та земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року, ухвалене у складі судді Стадника С.І.,

встановив:

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та житловим будинком.

Позивач неодноразово збільшував та уточнював позовні вимоги.

З урахуванням остаточних змін просив встановити порядок користування житловим будинком №13 (11) по вул. Крупської у смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, передавши позивачу у користування наступні приміщення: сіни-І площею 5,9 м?; кухню 2-1, площею 12,5 м?; кімнату 2-2, площею 16,4 м?. Відповідачу ОСОБА_4 передати у користування приміщення: прихожу 1-1, площею 8,4 м?; комору-1-2, площею 5,2 м?;кухню 1-3, площею 9,6 м?; кімнату, площею 17,1 м?.

Встановити порядок користування господарськими будівлями і спорудами, що є приналежністю житлового будинку та розташовані на одній з ним земельній ділянці, виділивши ОСОБА_3 хлів (В), хлів (Б), хлів (б), погріб (п/б); відповідачу ОСОБА_4 передати у користування хлів (Ж), хлів (Д), навіс (к). Огорожу (п1-п2) залишити у спільному користуванні.

Встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,1202 га (по фактичному обміру), що розташована по вул. Крупської, 11 (13) у смт. Турбів між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до часток у будинковолодінні (3/5 та 2/5) відповідно до другого варіанту судової будівельно-технічної експертизи та земельно-технічної експертизи №ОС-226 від 15 квітня 2016 року, виділивши позивачу у користування 3/5 частки земельної ділянки, що позначена на план-схемі блакитним кольором, відповідачу ОСОБА_4 виділити у користування 2/5 земельної ділянки, позначену на план-схемі жовтим кольором.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 липня 2004 року він є власником 3/5 часток будинковолодіння по вул. Крупської, 11 (13) в смт. Турбів Липовецького району, співвласником інших 2/5 часток є відповідач ОСОБА_4 Між співвласниками встановився фактичний порядок користування будинком, згідно з яким ОСОБА_3 користується сіньми-І площею 5,9 м?; кухнею 2-1, площею 12,5 м?; кімнатою 2-2, площею 16,4 м?. Відповідач ОСОБА_4 користується прихожою 1-1, площею 8,4 м?; коморою-1-2, площею 5,2 м?;кухнею 1-3, площею 9,6 м?; кімнатою, площею 17,1 м?. Крім будинку на земельній ділянці розташовані господарські будівлі та споруди, позивач користується хлівом (В), хлівом «Б), хлівом (б), погребом (п/б). ОСОБА_4 користується хлівом (Ж), хлівом (Д), навісом (к).

Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,12 га по фактичному користуванню. З набуттям права власності на 3/5 частки будинковолодіння, до нього перейшло право користування 3/5 частками земельної ділянки, яку він має намір приватизувати, передумовою чого є встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою.

Правовими підставами ОСОБА_3 позову зазначав ст. 30 ЗК України в редакції 2000 року та ч.4 ст. 120 ЗК України, згідно з якими у разі набуття права власності на будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року позов задоволено.

Встановлено порядок користування спірним житловим будинком за адресою: Вінницька область, Липовецький район смт. Турбів, вул. Княгині Ольги (раніше «Крупської»), 13 (11), передавши ОСОБА_3 у користування наступні приміщення: сіни-І площею 5,9 м?; кухню 2-1, площею 12,5 м?; кімнату 2-2, площею 16,4 м?, а ОСОБА_4 передано у користування наступні приміщення: прихожу 1-1, площею 8,4 м?; комору-1-2, площею 5,2 м?;кухню 1-3, площею 9,6 м?; кімнату, площею 17,1 м?.

Встановлено порядок користування господарськими будівлями і спорудами, що є приналежністю житлового будинку та розташовані на одній з ним земельній ділянці за адресою: Вінницька область, Липовецький район смт. Турбів, вул. Княгині Ольги (раніше «Крупської»), 13 (11), виділивши ОСОБА_3 - хлів (В), хлів (Б), хлів (б), погріб (п/б), а ОСОБА_4 передано у користування хлів (Ж), хлів (Д), навіс (к). Огорожу (п1-п2) залишено у спільному користуванні.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 0,1202 га (по фактичному обміру), розташованою за адресою: Вінницька область, Липовецький район смт. Турбів, вул. Княгині Ольги (раніше «Крупської»), 13 (11) між сторонами у справі відповідно до часток у праві власності у домоволодінні (3/5 та 2/5) відповідно до другого варіанту плану-схеми, наданого експертом, виділивши ОСОБА_3 в користування земельну ділянку під забудовою та двором площею 721 м? блакитного кольору, а ОСОБА_4 виділено у користування земельну ділянку під забудовою та двором площею 481 жовтого кольору, у спільне користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виділено земельну ділянку площею 24 м? сірого кольору.

Додаток № 4 до висновку № ОС-226 будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 15 квітня 2016 року (план-схема встановлення порядку користування земельною ділянкою домоволодіння, що розташоване по вул. Княгині Ольги (раніше «Крупської»), 13 (11) в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області згідно часток 2/5 та 3/5 є невід'ємною частиною цього рішення суду.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на проведення судової експертизи в сумі 6 400 грн, а також судовий збір в сумі 1 383, 31 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначала, що судом першої інстанції не зясовано на якій правовій підставі належали земельні ділянки сторонам у справі, зокрема позивачем не доведено права на земельну ділянку площею 0,12 га, яка є предметом спору, наданого у встановленого законом порядку, при цьому розподілено земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка ніколи не перебувала у спільному користуванні сторін.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вимоги апеляційної скарги в межах доводів, зазначених в ній підтримала, просила скаргу задовольнити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Турбівської селищної ради Липовецького району, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Рішення суду першої інстанції в частині вимог про встановлення порядку користування житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами не оскаржується та відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України справа в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України ОСОБА_3 як співвласник будинковолодіння має право користування земельною ділянкою, на якій воно розміщене пропорційно до частки у праві власності на будинок, встановивши порядок користування земельною ділянкою площею 1202 м? відповідно до додатку №4 варіанту №2 висновку № ОС-226 будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 15.04.2016 року, виділивши ОСОБА_3 в користування земельну ділянку площею 721 м?, позначену на плані блакитним кольором, відповідачу ОСОБА_5 земельну ділянку площею 481 м?, позначену на плані жовтим кольором, а у спільне користування сторін земельну ділянку площею 24 м?, позначену на плані сірим кольором.

З такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися неможливо.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали, суд встановив, що сторони у справі були співвласниками житлового будинку № 13 (раніше № 11), розташованого по вул. Княгині Ольги (Крупської) у смт. Турбів Липовецького району Вінницької області.

ОСОБА_3 належало 3/5 частини вказаного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, виданого державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 02 липня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №1114, яке зареєстроване Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації за реєстровим №1229, записано в реєстрову книгу №12 від 08 липня 2004 року (т.1 а.с. 11).

Відповідач ОСОБА_4 є власником 2/5 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, виданого державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 14 червня 2006 року, зареєстроване в реєстрі за №928 (т.1 а.с. 59).

Відповідно до відомостей погосподарської книги за 1953, 1954, 1955 роки Турбівської сільської ради депутатів трудящих, господарство № 676 ОСОБА_6, за вказаним господарством закріплено землі 0,01 га, з них під двором: 0,0050 га та під жилими будівлями 0,0050 га (т.1 а.с. 58). Відповідно до запису № 676 ОСОБА_9, всього землі зазначено 0,12 га, з них під городом 0,10 га, під подвірям та жилими будівлями 0,02 га (т.1 а.с. 57).

З 1955 року земельною ділянкою площею 0,01 га, розташованою по вул. Княгині Ольги (Крупської), 13 (11) у смт. Турбів Липовецького району Вінницької області користувалась ОСОБА_6, а з 1955 року земельною ділянкою площею 0,12 га по вул. Княгині Ольги (Крупської), 13 (11), користувалась ОСОБА_9; з 1995 року цією земельною ділянкою 0,12 га користувалась ОСОБА_8; з 2006 року земля перебуває у користуванні ОСОБА_4, що підтверджено довідками виданими виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 12 вересня 2012 року № 2181, від 25 березня 2015 року за № 02-38/145 та 02-38/146 (т.1 а.с. 65, 85,86).

26 травня 1995 року відповідно до рішення 5 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради народних депутатів «Про приватизацію земельних ділянок» було передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки громадянам, які живуть по вул. Крупської в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, зокрема, ОСОБА_8 - 0,12 га, ОСОБА_6 0,15 га, для ведення підсобного господарства, якими вони користувалися відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року за № 15-92, що також підтверджується витягом із Земельно-кадастрової книги №2 (т.1 а.с. 64, 91).

ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за життя Державні акти про право власності на передані їм земельні ділянки по вул. Крупської не отримували.

25 липня 2006 року рішенням 3 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області «Про передачу земельної ділянки у приватну власність» було передано безоплатно ОСОБА_4 у приватну власність земельну ділянку в межах селищної ради, розташовану по вул. Княгині Ольги (Крупської), 11 (13) у смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, загальною площею 0,12 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд згідно з п. «г» ст. 121 ЗК України 0,12 га (т.1 а.с. 63).

Не погодившись із вказаним вище рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, третя особа ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення 3 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 25 липня 2006 року.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 13 березня

2013 року в цивільній справі № 136/157/13-ц у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Вказане рішення суду було предметом перегляду апеляційною та касаційною інстанцією та за результатами розгляду залишено без змін та набрало законної сили 15 квітня 2013 року (т.1 а.с. 48-52).

Указаним рішенням встановлено, що позивачем не доведено, що земельна ділянка, яка рішенням 5 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради від 26 травня 1995 року була передана безкоштовно у приватну власність матері позивача ОСОБА_6 та земельна ділянка, яка рішенням 3 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 25 липня 2006 року була передана ОСОБА_4 це одна і та ж земельна ділянка. Також суд зазначив, що з рішення 5 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради від 26 травня 1995 року земельні ділянки передавались громадянам, які проживають по вул. Крупській, а не розташовані по вул. Крупській.

У 2014 році ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області про визнання незаконним рішення 3 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 25 липня 2006 року «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» в частині передачі у власність земельної ділянки площею 0,12 га по вул. Княгині Ольги (Крупської), 13 (11) у смт. Турбів Липовецького району Вінницької області ОСОБА_4, вказуючи на порушення його прав щодо користування земельною ділянкою, розташованою по вул. Княгині Ольги (Крупської), 13 (11) у смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, як співвласника, якому належить частка земельної ділянки, пропорційно до належної йому частини житлового будинку.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 13 серпня

2014 року у цивільній справі № 136/670/14-ц позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення 3 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 25 липня 2006 року «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд» в частині передачі у власність земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої по вул. Княгині Ольги (Крупської), 13(11) у смт. Турбів Липовецького району Вінницької області ОСОБА_4 Рішенням встановлено, що оскаржуваним рішенням ради порушується право позивача на користування земельною ділянкою, площею 0,15 га, розташованою по вул. Княгині Ольги (Крупської), 13 (11) у смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, переданої у власність його матері ОСОБА_6 для ведення підсобного господарства згідно з рішенням 5 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 26 травня 1995 року, оскільки відповідачем у різний час передано у приватну власність одну і ту ж земельну ділянку різним особам ОСОБА_6 та ОСОБА_4 У даному випадку Турбівською селищною радою не були виконані вимоги статті 63 Закону України «Про землеустрій» щодо зобовязання проводити самоврядний контроль при здійсненні землеустрою відповідно до законодавства України. Оскільки покійній матері позивача ОСОБА_6 у 1995 році і відповідачу ОСОБА_4 у 2006 році було надано земельну ділянку за однією адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Княгині Ольги (Крупської), 13(11), тому покійна мати позивача, а тепер і він, є належними землекористувачами.

Вказане рішення суду набрало законної сили 23 вересня 2014 року.

Рішенням 29 сесії 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району від 18 листопада 2014 року № 564 було вирішено за наслідками розгляду рішення суду від 13 серпня 2014 року залишити рішення 3 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 25 липня 2006 року «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд» без змін (т.1 а.с. 68).

Рішенням 36 сесії 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 30 червня 2015 року вирішено внести часткові зміни до рішення 3 сесії Турбівської селищної ради 5 скликання від 25 липня 2006 року та викладено пункт 1 у такій редакції: «Надати дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,12 га для передачі у власність, розташованої по вул. Княгині Ольги (Крупської), 13 (11) у смт. Турбів Липовецького району Вінницької області (т.1 а.с. 190).

Згідно з висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 15 квітня 2016 року № ОС-226, фактична площа земельної ділянки домоволодіння №11 (13), що розташоване за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт.Турбів, вул. Крупської становить 1202 м?. На підставі проведеного натурного дослідження та з урахуванням наявних матеріалів встановлено, що фактична площа та конфігурація земельної ділянки домоволодіння №11 (13) не відповідає площі та конфігурації земельної ділянки домоволодіння, що зазначена у матеріалах інвентаризаційної справи №6 на домоволодіння №11 (13) , станом на 26 лютого 2006 року. Невідповідність розмірів земельної ділянки по фактичному користуванню розмірам, зазначеним у матеріалах інвентаризаційної справи наведена у таблиці 6 дослідної частини висновку. Враховуючи вимоги нормативних документів, діючих в галузі будівництва і землевпорядкування на території України та фактичну площу земельної ділянки, що розташована по вул. Крупського,11 (13) в смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області та перебуває у спільному користуванні співвласників домоволодіння - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зроблено висновок, що для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, необхідною є земельна ділянка площею 1202 м?, оскільки фактична площа земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, є меншою від максимального розміру земельної ділянки відповідного цільового призначення.

З урахуванням вимог нормативних документів, ідеальні значення площ земельних ділянок відповідно до часток ОСОБА_4 2/5 та ОСОБА_3 3/5 частки, розміщення житлового будинку та господарських будівель і споруд, на розгляд суду запропоновано пять варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,1202 га, що розташована по вул. Крупської № 11(13) у смт. Турбів Липовецького району Вінницької області (т.1 а.с. 141-179).

На час набуття позивачем ОСОБА_3 права на спадщину (08 липня 2004 року), перехід права на земельну ділянку було врегульовано наступним чином.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

За змістом частин першої, четвертої статті 120 ЗК України ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності обєкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цією нормою визнання правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 12 жовтня 2016 року у справі №6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі №6-253цс16 та інших та підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі №514/1571/14-ц.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз'яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.

Згідно з п. «ґ» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою.

Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та

правил тощо (п. 18-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).

Згідно з ч.ч.1,2 п. «а» ч.3 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Згідно з п «г» ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в селищах - не більше 0,15 гектара.

Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим) (ч.3 ст. 121 ЗК України).

Як вже було зазначено, висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 15 квітня 2016 року № ОС-226 встановлено, що фактична площа земельної ділянки домоволодіння №11 (13), що розташоване за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт.Турбів, вул. Крупської становить 1202 м?. З урахуванням вимог нормативних документів, діючих в галузі будівництва і землевпорядкування на території України для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, необхідною є земельна ділянка площею 1202 м?, оскільки фактична площа земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, є меншою від максимального розміру земельної ділянки відповідного цільового призначення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що позивач ОСОБА_3 як співвласник будинковолодіння мав право на встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розміщений цей будинок, відповідні споруди, а також частиною, яка необхідна для їх обслуговування пропорційно до своєї частки у праві власності на будинок та з урахуванням приписів законодавства, визначив, що варіант №2 поділу земельної ділянки, зазначений в додатку №4 експертизи від 15 квітня 2016 року №ОС-226 найбільше відповідає розміру часток співвласників у будинковолодінні та забезпечує вільне користування власниками належним їм майном.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд виділив у користування ОСОБА_3 земельну ділянку, яка йому у встановленому порядку не надавалася є безпідставними, з урахуванням встановлених обставин.

Також твердження про те, що між співвласниками було встановлено порядок користування, крім іншого, і земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, яка не була надана позивачу у встановленому законом порядку, не підтверджені жодними доказами.

Як видно з матеріалів справи, будь-які правовстановлюючі документи, які підтверджують надання права на земельну ділянку саме з таким цільовим призначенням по вул. Княгині Ольги (Крупської), 11 (13) в смт Турбів Липовецького району Вінницької області в матеріалах справи відсутні.

Водночас, з наявних в матеріалах справи доказів видно, що земельна ділянка площею 0,12 га по вул. Княгині Ольги (Крупської), 11 (13) у смт. Турбів Липовецького району Вінницької області надавалася для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд згідно з п. «г» ст. 121 ЗК України.

Проте, правильно встановивши обставини справи, визначивши коло спірних правовідносин та норми матеріального права, які їх регулюють, суд першої інстанції, встановлюючи порядок користування земельною ділянкою площею 0,12 га, виділив сторонам у справі в особисте та спільне користування земельні ділянки, загальна площа яких перевищує загальну площу земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні сторін та не відповідає розмірам земельних ділянок, запропонованих експетром у додатку №4 варіанту №2 експертизи.

Так, судом виділено в користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 721 м?, ОСОБА_4 земельну ділянку площею 481 м? та в спільне користування сторін земельну ділянку площею 24 м?, що в загальній сумі становить 1226 м? і не відповідає розміру земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні сторін 1202 м?.

Разом з тим, згідно із запропонованим експертом варіантом №2 поділу земельної ділянки, площа земельної ділянки, яка пропонується для надання ОСОБА_3 під забудовою та двором 697 м?, ОСОБА_4 457 м?, а площа земельної ділянки спільного користування 48м?, що в загальній сумі становить 1202 м?.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою не відповідає обставинам справи, суперечить зібраним у справі доказам, в звязку з чим не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до актового запису про смерть №79 від 28 вересня 2018 року, складеного виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, позивач ОСОБА_3 помер 26 вересня 2018 року (а.с. 121).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційне провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_3

На запит Вінницького апеляційного суду 29 березня 2019 року завідувач Липовецької державної нотаріальної контори направив інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26 березня 2019 року (сформована о 18 год 12 хв) про те, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_3 не заводилася (т.1 а.с. 129-131).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року провадження у справі було поновлено без залучення правонаступника.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За змістом ч. 3 ст. 377 ЦПК України якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Незважаючи на те, що спірні правовідносини у цій справі допускають правонаступництво, проте відомості про прийняття будь-ким спадщини у визначеному законом порядку після смерті ОСОБА_3 відсутні і апеляційний суд позбавлений можливості залучити правонаступника в інший спосіб, ніж встановлений законом.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування в апеляційному порядку в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою із закриттям провадження у справі в цій частині.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 255, 374, 377,381,382, 384,389 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 14 вересня 2018 року в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою скасувати, а провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Турбівська селищна рада Липовецького району Вінницької області про встановлення порядку користування земельною ділянкою закрити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді Ю.Б. Войтко

ОСОБА_10