Ухвала

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 235/4749/13-к

провадження № 61-8720ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року у складі судді Величко О. В. та постанову Донецького апеляційного суду від 26 березня 2019 року у складі колегії суддів: Будулуци М. С., Новікової Г. В., Гапонова А. В., у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головний державний виконавець Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними, скасування постанов про приєднання виконавчого провадження до зведеного,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця, у якій просила визнати незаконними дії і скасувати постанови головного державного виконавця про приєднання виконавчих проваджень № 42834892 та №42834882 до зведеного виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що постанови головного державного виконавця винесені з істотним порушенням вимог чинного законодавства та в діях посадової особи ВДВС містяться ознаки підроблення.

Вказувала, що в провадженні ВДВС перебували виконавчі провадження за виконавчими листам № 1 кп/235/318/13 про стягнення майнової шкоди в розмірі 33 889,83 грн та моральної шкоди в сумі 100 000 грн. з боржника ОСОБА_3 (опікуна неповнолітнього ОСОБА_2 ) на користь ОСОБА_1

08 червня 2015 року їй стало відомо про зведення двох виконавчих проваджень № 42834883 та № 42834892 в одне.

10 червня 2015 року до ВДВС вона подала заяву з проханням надіслати копію постанови про зведення проваджень № 42834883 та № 42834892 від 07 квітня 2014 року, а 13 липня 2015 року отримала відповідь державного виконавця ВДВС Красноармійського МРУЮ Карташової Н. В. від 30 червня 2015 року № 4 та додані до нього постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, які датовані 15 квітня 2014 року та винесені головним державним виконавцем ВДВС Клімовою Р. Д.

Вважала, що цих постанов станом на 15 квітня 2014 року не існувало, оскільки згідно з витягом із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 07 грудня 2014 року, 18 березня 2015 року та від 23 лютого 2015 року, провадження протягом останнього року були окремими.

На її думку, головний державний виконавець ВДВС Красноармійського МРУЮ Клімова Р.Д. вчинила незаконні дії, наслідком яких є винесення минулим роком незаконних постанов від 15 квітня 2014 року про приєднання виконавчих проваджень № 42834883 та № 42834892 до зведеного № 47298498, які підлягають скасуванню з причині їх незаконності.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного суду від 26 березня 2019 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4 , суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що відсутність у виконавчих провадженнях 42834892 та 42834883 постанов про приєднання кожного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 15 квітня 2014 року на момент здійснення перевірки 27 квітня 2015 року та внесення даних постанов до ЄДРВП, не свідчить про їх незаконність, як процесуального документу на стадії виконання рішення суду, а свідчить про протиправність бездіяльності державного виконавця в частині невиконання вимог пунктів 3.1-3.5 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, а тому відсутні підстави для визнання незаконними дій головного державного виконавця ВДВС Клімової Р. Д., які полягають у винесенні нею постанов від 15 квітня 2014 року про приєднання виконавчих проваджень.

27 квітня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 26 березня 2019 року. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що оскаржену постанову апеляційного суду отримано нею поштою 01 квітня 2019 року. На підтвердження цих обставин надано копію конверту, адресованого Донецьким апеляційним судом ОСОБА_1 ., зі штрихкодовим ідентифікатором № 600 та роздруківку з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження указаного поштового відправлення.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не з`ясували істотних обставин справи щодо наявності причин станом на 15 квітня 2014 року, які перешкоджали державному виконавцю Клімовій Р. Д. внести відомості до ЄДРВП про вчинену нею виконавчої дії та якими доказами це підтверджено. А також не дали належної оцінки тому факту, коли було усунуто порушення щодо внесення державним виконавцем даних до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, що перешкоджало їй в доступі до указаного Реєстру в мережі Інтернет, куди остання зобов`язана вносити відомості про виконавчі дії з урахуванням, зокрема, статті 33 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, державний виконавець вчинила незаконні дії, які полягають у винесенні постанов про приєднання виконавчих проваджень № 42834892 та №42834882 минулим роком, а отже такі підлягає скасуванню з причин їх незаконності.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головний державний виконавець Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними, скасування постанов про приєднання виконавчого провадження до зведеного не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року та постанови Донецького апеляційного суду від 26 березня 2019 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 26 березня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головний державний виконавець Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними, скасування постанов про приєднання виконавчого провадження до зведеного.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель