П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року м. Київ

Справа № 22-6553 Головуючий у1-й інстанції - Рибак М. А.

Унікальний №761/612/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

у с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року пред`явив ТОВ "Кей-Колект" пред`явив в суд позов до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обґрунтований тим, що між ОСОБА_1 та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", 10 вересня 2008 року був укладений Кредитний договір №0, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 94 056 доларів США, що еквівалентно 456 303 грн 28 коп., а позичальник в свою чергу зобов`язалась в порядку та на умовах визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених графіком погашення кредиту. З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між відповідачем та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" укладений Іпотечний договір від 10 вересня 2008 року, відповідно до умов якого в іпотеку було передане нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до Договору факторингу № 4 та Договору про відступлення прав за іпотечним договором від 11 червня 2012 року Банк відступив ТОВ "Кей-Колект" права вимоги до відповідача за зобов`язаннями по Кредитному договору № 0 від 10 вересня 2008 року та Іпотечним договором від 10 вересня 2008 року.

Однак відповідач своїх договірних зобов`язань належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 15 грудня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 становить 2 415 698 грн 02 коп., яка складається з: заборгованості по основній сумі кредиту - 89 847, 90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15 грудня 2016 року складає 2 363 666 грн 16 коп. та заборгованості за процентами - 1 977, 84 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15 грудня 2016 року складає 52 031 грн 86 коп.

Позивач зазначав, що відповідно до звіту про оцінку заставного майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності, ринкова вартість об`єкта оцінки становить 463 275 грн.

З огляду на викладене, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 10 вересня 2008 року, що складає 2 415 698 грн 02 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 32,0 кв.м.), що належить ОСОБА_1 , шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи, за ціною, що становить 463 275 грн., визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року позовні вимоги задоволені.

Суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 10 вересня 2008 року в сумі 2 415 698 грн 02 коп. звернув стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 93465 від 10 вересня 2008 року, а саме, квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи за початковою ціною предмета іпотеки, що становить 463 275 грн. Суд вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.199-208).

Відзиву на апеляційну скаргу позивач, ТОВ "Кей-Колект", у визначений судом строк не подав.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилась, про місце та час апеляційного розгляду повідомлена належним чином 07 травня 2019 року за зазначеною у апеляційній скарзі електронною адресою.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника позивача, адвоката Скляренка Р. С., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

В рамках даної справи районним судом встановлені наступні обставини.

10 вересня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику на умовах, визначених договором, грошові кошти у сумі 94 056 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на день укладення Договору дорівнює 456 303 грн 28 коп. зі сплатою 13,50% річних за користування кредитними коштами строком до 10 вересня 1929 року, а Позичальник зобов`язався повернути кредит в порядку та на умовах, визначених цим договором, а також сплатити проценти за користування кредитом, а також сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.

Відповідно до п.1.2.6 Кредит наданий Позичальнику для особистих потреб, а саме для купівлі квартири.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №93465 від 10 вересня 2008 року, за умовами якого, в забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитних договорів, ОСОБА_1 було передано в іпотеку ПАТ "УкрСиббанк" належну їй на праві власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

11 червня 2012 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" був укладений Договір факторингу №4 та Договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відповідно до яких Банк відступив ТОВ "Кей-Колект" права вимоги до Відповідача за зобов`язаннями по кредитному договору №0 від 10 вересня 2008 року та Іпотечним договором від 10 вересня 2008 року.

Відповідач після отримання кредитних коштів не виконала в повному обсязі зобов`язань, визначених кредитними договорами, порушила умови щодо погашення кредиту та нарахованих процентів за його користування, в результаті чого, в останньої станом на 15 грудня 2016 року виникла заборгованість в загальному розмірі 2 415 698 грн 02 коп., що складається з 89 847, 90 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15 грудня 2016 року складає 2 363 666 грн 16 коп. - заборгованість по основній сумі кредиту; 1 977, 84 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15 грудня 2016 року складає 52 031 грн 86 коп. - заборгованості за процентами.

Згідно із п. 4.1.1. договору іпотеки від 10 вересня 2008 року Іпотекодержатель має право звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

Відповідно до Звіту про оцінку однокімнатної житлової АДРЕСА_1 , загальною площею 32,0 кв.м., що розташована за адресою : АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкта оцінки станом на дату оцінки становить 463 275 грн.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції доходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні питання наявності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, доведені.

Висновки суду щодо підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ТОВ "Кей-Колект" не має права вимоги у даному спорі, оскільки у розпорядженні суду немає доказів переходу до позивача права вимоги за кредитним та іпотечним договорами від АКІБ "УкрСиббанк", відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, оскільки вони спростовуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, які підтверджують факт відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами ТОВ "Кей-Колект" (а.с.55-66).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що районним судом в порушення вимог чинного законодавства не залучено до участі у справі Орган опіки і піклування та не було забезпечено захист інтересів неповнолітньої дитини, також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.

За правилом ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Отже у даному випадку ОСОБА_1 може виступати у якості законного представника своєї неповнолітньої дитини, хоча в матеріалах справи відсутні письмові докази на підтвердження проживання у квартирі неповнолітніх осіб. Довідка Шевченківської РДА щодо переліку зареєстрованих осіб (а.с.186) не містить такої інформації.

Крім того, у цій частині представник позивача зазначив суду, що іпотекодержатель у встановленому договором іпотеки порядку не надавав іпотекодавцеві ОСОБА_1 згоди на реєстрацію у квартирі неповнолітніх осіб.

Доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки право ТОВ "Кей-Колект" звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу у позасудовому порядку не є порушеним, також відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані з огляду на наступне.

По-перше, відповідно до положень ст. ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку" право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві може бути передбачене рішенням суду шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

По-друге, у даних правовідносинах п. 5.2.2. договору іпотеки визначено одним із способів позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку". Оскільки такий окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя сторонами укладений не був, ТОВ "Кей-Колект" вправі звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо застосування позовної давності у спорі при визначенні розміру заборгованості, на погашення якої проводиться звернення стягнення на предмет іпотеки, також не можуть бути прийняті апеляційним судом з огляду на наступне.

З наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 15 грудня 2016 року (а.с.23-27), достовірність якого у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем не спростована, убачається, що відповідачем у період 2008 - 2014 років періодично (майже щомісяця) здійснювалися платежі на погашення заборгованості за кредитним договором. Останній аннуітетний платіж на погашення суми заборгованості був здійснений 11 березня 2014 року.

За правилом ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов`язку.

Позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості поданий до суду (направлений поштою) 30 грудня 2016 року (а.с.68), тобто в межах встановленого законом трирічного строку.

За таких обставин підстави для застосування позовної давності у спорі при визначенні розміру заборгованості відсутні.

Доводів щодо порушення районним судом вимог процесуального закону при розгляді справи у відсутність відповідача апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Водночас доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування районним судом до спірних правовідносин норм матеріального права, оскільки судом не застосовані положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», заслуговують на увагу та можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для зміни оскаржуваного рішення з огляду на таке.

7 червня 2014 року набув чинності Закон України від 3 червня

2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон № 1304-VII), згідно з підпунктом 1 пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України від 2 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов`язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

У даній справі з наявних у розпорядженні суду доказів убачається, що ОСОБА_1 отримала споживчий кредит на придбання житла у іноземній валюті - долар США, предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 32,0 кв. метри, є постійним місцем проживання іпотекодавця, іншого житлового майна ОСОБА_1 у власності не має.

За таких обставин до даних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону № 1304-VІІ.

Відповідно до положень п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

За правилом ч.2 ст. 376 ЦПК неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на встановлене апеляційним судом неправильне застосування норм матеріального права, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про наявність правових підстав для зміни резолютивної частини оскаржуваного рішення шляхом зазначення, що рішення не підлягає виконанню протягом дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення абзацом четвертим наступного змісту.

Рішення не підлягає виконанню протягом дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

У зв`язку з чим, абзаци четвертий - сьомий резолютивної частини рішення вважати відповідно абзацами п`ятим - восьмим.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 травня 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома