КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 761/7357/18
Головуючий у першій інстанції - Савицький О.А.
Номер провадження № 22-ц/824/2896/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни про визнання кредитного договору припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, який мотивовано тим, що 29 листопада 2007 року між ним та ПАТ «КБ «Надра» було укладено кредитний договір №29/11/2007/840-К/1067. В подальшому банком йому була висунута вимога про повернення суму кредиту разом із нарахованими відсотками на загальну суми в 406710,44 долара США, з підстав не виконання ним зобов`язань за кредитним договором.

В своїй позовній заяві позивач зазначає, що ПАТ «КБ «Надра» відповідно до рішення Національного банку України від 04 червня 2015 року перебуває у стадії ліквідації й активи банку, зокрема банківський кредитний портфель, підлягає відчуженню на користь третіх осіб.

Разом з тим, позивач зазначає, що ним отримано від Приватного підприємства «Ланна» повідомлення, що саме вказане підприємство здійснило викуп кредиторської заборгованості за кредитним договором №29/11/2007/840-К/1067 й саме тому позивач вважає, що з моменту переходу зобов`язання за кредитним договором від ПАТ «КБ «Надра» до ПП «Ланна», його зобов`язання перед банком є припиненими.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив визнати договір №29/11/2007/840-К/1067 від 29 листопада 2007 року, який укладено між ним та ПАТ «КБ «Надра» припиненим.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про витребування оригіналу кредитного договору №29/11/2007/840-К/1067 від 29 листопада 2007 року для огляду, оскільки вказане клопотання було подано одночасно із позовною заявою до суду першої інстанції. Апелянт вважає, що відсутність оригіналу кредитного договору у банку свідчитиме про переуступлення права вимоги на користь третіх осіб й водночас вказане зобов`язання перед банком можна вважати припиненим.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просив суд скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем у справі -уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Білою І.В. подано відзив на апеляційну скаргу в якому вона заперечує щодо обґрунтованості доводів апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як таке що ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права. Зокрема виходячи з предмету спору вважає, що суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки посилання позивача на те, що Банком уступлено право вимоги іншому кредитору не є підставою для припинення зобов`язань за договором позики перед ПАТ КБ «Надра», а лише є підставою для не сплати вказаних коштів останньому, а сплати коштів за договором позики новому кредиторові.

Сторони у справі будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися і заяв про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин неявки до суду не подали, тому колегія суддів з врахуванням положення ч.2 с. 372 ЦПК України вважає за можливе розглянути вказану справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 29 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Надра» укладено кредитний договір №29/11/2007/840-К/1067. Вказаний факт сторонами не оспорюється.

Як вбачається з копії досудової вимоги від 23 червня 2015 року за вих. №59/07-2-829, через невиконання позивачем зобов`язань за договором, ПАТ КБ «Надра» звернулося до нього з вимогою щодо повернення отриманого кредиту та нарахованих відсотків у розмірі 406 710,44 доларів США (а.с.3).

Разом з тим, листом від 11 січня 2018 року за вих.№10-012018/ВК ПП «Ланна» повідомило ОСОБА_1 про те, що ПАТ «КБ «Надра» відступило йому право вимоги за кредитним договором від 29 листопада 2007 року (а.с.4).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт відступлення права вимоги за зобов`язанням, при відсутності доказів повного виконання такого зобов`язання, не є підставою для його припинення.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до п.1. ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ КБ «Надра» відступило право вимоги ПП «Ланна» за кредитним договором №29/11/2007/840-К/1067 від 29 листопада 2007 року.

Відповідно до положень ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, проте, матеріали справи не містять, а сторона позивача не надала суду доказів того, що ОСОБА_1 належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №29/11/2007/840-К/1067 від 29 листопада 2007 року, відповідно до якого він має заборгованість у розмірі 406 710,44 доларів США.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що позивач виконав свої зобов`язання перед ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором на момент уступки права вимоги, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що сам по собі факт відступлення права вимоги за зобов`язанням при відсутності доказів повного виконання такого зобов`язання не є підставою для його припинення.

Доводи апелянта проте, що відсутність оригіналу кредитного договору №29/11/2007/840-К/1067 від 29 листопада 2007 року, який укладено між ним та ПАТ «КБ «Надра» в останнього є підставою для визнання договору припиненим, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора (стаття 518 ЦКУкраїни).

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Як зазначається позивачем у справі, ним у січні 2018 року отримано повідомлення від ПП «Ланна» про викуп частини активів ПАТ «КБ «Надра» в тому числі і зобов`язань за кредитним договором №29/11/2007/840-К/1067 від 29 листопада 2007 року, який укладено між ним та ПАТ «КБ «Надра», а тому саме із вказаного часу ОСОБА_1 як мав право припинити виконання зобов`язання за вказаним договором ПАТ «КБ «Надра».

Разом з тим доводи апелянта, що зміна кредитора у зобов`язанні є підставою для припинення договору, обґрунтовано відхилено судом першої інстанції, оскільки зазначена позивачем підстава не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, а рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про неправильну оцінку фактичних обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими і не спростовують висновків суду, оскільки не призвели до порушення основних принципів цивільного процесуального законодавства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі і не вплинули на суть ухваленого рішення.

Керуючись ст. 12, 81, 263, 264, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 10 травня 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв