Провадження № 2/742/97/19
Єдиний унікальний № 742/3787/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Чміль С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РУДІВКА-АГРО» про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «РУДІВКА-АГРО» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12 лютого 2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ «РУДІВКА-АГРО» укладено Договір оренди земельної ділянки, згідно умов якого товариство прийняло в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Рудівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, площею 6,80 га, в тому числі 5,13 га ріллі, та 1,67 га пасовища, терміном на десять років. 04 листопада 2016 року ОСОБА_1 успадкувала земельні ділянки площею 1,67 га та 5,13 га, що розташовані на території Рудівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, про що державним нотаріусом Прилуцької районної державної нотаріальної контори видано відповідні Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 листопада 2016 року. На підставі того, що права орендодавця за даним договором перейшло до позивача, проте відповідачем не дотримувався порядок сівозміни на орендованій земельній ділянці, що призводить до зниження якісних характеристик грунту та в зв»язку з невиплатою орендної плати за договором оренди за 2015-2017 року, 11 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до товариства з пропозицією розірвати договір оренди землі. Оскільки, до даного часу відповідь ТОВ «РУДІВКА-АГРО» щодо пропозиції розірвати договір оренди землі позивачу не надійшла, позивачем і подано до суду позов про розірвання Договору оренди земельної ділянки від 12 лютого 2012 року та стягнення сплаченого судового збору.

Позивач та її представник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Представники відповідача директор Марціпака І.Ю. та адвокат Чередніченко О.М. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях та поясненнях.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з»ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:

Судом установлено, що 12 лютого 2012 року між ОСОБА_2 з однієї строни та Товариством з обмеженою відповідальністю «РУДІВКА-АГРО», в особі директора Марціпаки Ірини Юріївни, укладено Договір оренди земельної ділянки, згідно п.1.1 якого, власник земельної ділянки надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Рудівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с.6-8).

Договір зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Прилуцькому районі Чернігівської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05 квітня 2012 року за №07356.

Відповідно до п.2.1 даного Договору, в оренду передано земельну ділянку площею 6,80 га, в тому числі 5,13 га ріллі, 1,67 га пасовища (а.с.6).

Договір укладено строком на десять років (п.3.1 Договору). Вступає в силу з моменту його державної реєстрації і діє протягом строку, визначеного в п.3.1 цього Договору (п.3.2 Договору).

У відповідності до п.5.1 Договору, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім того, п.4.1 Договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем один раз на рік в період з 01 січня по 31 грудня кожного року у грошовій та/або натуральній формах.

Згідно копій Свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 04 листопада 2016 року, вбачається, що рідна сестра ОСОБА_2, який помер 01 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 на підставі заповіту, отримала в спадщину земельні ділянки площею 1,67 га та 5,13 га, що розташовані на території Рудівської сільської ради Прилуцького району, Чернігівської області.

Як вбачається з п.12.5 вищезгаданого Договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи «Орендаря» не є підставою для зміни умов або розірвання Договору (а.с.7, зворот).

При цьому, дія Договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконанням другою строною обов»язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших пістав, визначених законом (п.12.2).

Розірвання Договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається (п.12.4 Договору).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про оренду землі" №161-XIV від 6 жовтня 1998 року відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами також договором оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 зазначеного закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК та іншими законами.

Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематичне невнесення орендної плати.

Орендна плата відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін в договорі оренди.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичного (два та більше випадків) невнесення орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, тоді як разове порушення умов договору оренди в цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 12 грудня 2012 у справі №6-146цс12, від 28 вересня 2016 року у справі №362/5740/15-ц.

Відповідно до копій відомостей на видачу коштів орендної плати по Рудівській сільській раді, наданих ТОВ «РУДІВКА-АГРО» за 2015-2017 року, вбачається, що орендну плату по Договору оренди земельної ділянки, укладеного ОСОБА_2 за 2015 рік в розмірі 7657 грн. 45 коп., за 2016 рік в розмірі 11811 грн. 94 коп., та 2017 рік в розмірі 15200 грн. 55 коп. отримано, про що не заперечували в судовому засіданні і самі сторони, так Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні вказала про отримання нею таких коштів через її рідного брата ОСОБА_6 та його дружину ОСОБА_7, зокрема орендну плату за 2015 рік залишила братові, оскільки здійснювали поховання їх спільного брата ОСОБА_2, якихось претензій щодо цих коштів немає .

Згідно відомості на видачу коштів орендної плати по Рудівській сільській раді, наданих ТОВ «РУДІВКА-АГРО» за 2018 рік напроти графи ОСОБА_2 (ОСОБА_1) щодо сплати орендної плати в розмірі 15200 грн. 55 коп. проставлено підпис про передачу коштів позивачці через ОСОБА_7, а згідно копії розписки ОСОБА_7 від 06 лютого 2019 року, остання підтвердила, що дійсно з 2015 по 2018 роки отримувала від директора ТОВ «РУДІВКА-АГРО» Марціпаки І.Ю. особисто орендну плату за договором укладеним ОСОБА_1 (спадкоємиці ОСОБА_2. Кошти виплачувалися вчасно та в повному розмірі (а.с.53), зокрема позивачка вказала, що орендну плату за 2018 рік ще у рідні незабирала .

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що оскільки ТОВ «РУДІВКА-АГРО» свої зобов»язання за Договором оренди земельної ділянки, укладеного ОСОБА_2 12 лютого 2012 року, щодо сплати спадкоємцю ОСОБА_1 орендної плати за період з 2015 по 2018 роки виконували, про що не заперечувала позивач і в судовому засіданні; при цьому доказів не дотримання порядку сівозміни на орендованих земельних ділянках позивачем суду не надано, тобто не встановлено таких порушень умов договору оренди землі, які б були підставами для розірвання договору, тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати по справі необхідно покласти на позивача.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РУДІВКА-АГРО» про розірвання договору оренди земельної ділянки - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О.Циганко