Провадження №2/193/369/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

19 вересня 2019 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шумської О.В.

при секретарі судового засідання Мельниковій Т.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Софіївка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2019 року позивач звернувся до Софіївського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В обґрунтування позову посилається на те, що він з 2008 року проживає у будинку АДРЕСА_1 та відкрито, безперервно, володіє зазначеним нерухомим майном по сьогоднішній день. Зареєстроване місце проживання позивача: АДРЕСА_2 . Позивач вказує, що зазначений житловий будинок (домоволодіння) зареєстрований на праві приватної власності в ОКП "Софіївське БТІ" на ім`я ОСОБА_2 . З наданої позивачу інформації, власник житлового будинку виїхала з житлового будинку і по сьогоднішній день жодних відомостей про неї немає, місцезнаходження невідоме.

Позивач вказує, що обслуговує житловий будинок, добросовісно володіє нерухомим майном більше ніж 10 років, по мірі своїх сил та коштів здійснює поточний ремонт, так як будинок дуже старий, у занедбаному стані, і йому потрібен постійний догляд, підтримує подвір`я у належному стані. Користується житловим будинком відкрито, не приховуючи факту знаходження майна в його володінні, безперервно, так як володіння не переривалось протягом всього строку набувальної давності, а тому звертається до суду для визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністі, позов підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з"явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. 07.06.2008 року відповідач надала довіреність позивачу на розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1 . Довіреність була посвідчена нотаріусом Терещенко М.С.(ВКО 982226, номер у реєстрі нотаріальних дій 1592), строк дії довіреності з 07.06.2008 р. по 07.06.2018 р. Будь-яких претензій до ОСОБА_1 , в тому числі щодо вказаного майна відповідач не має.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 2008 року проживає у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується наданою довідкою №1445 від 12.06.2019(а.с.14).

Позивач відкрито, безперервно, володіє зазначеним нерухомим майном з 2008 року по сьогоднішній день. Зареєстроване місце проживання позивача: АДРЕСА_2 . Зазначений житловий будинок (домоволодіння) зареєстрований на праві приватної власності в ОКП "Софіївське БТІ" на ім`я ОСОБА_2 (а.с.5).

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п.13 Постанови)

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися будинком під АДРЕСА_1 , відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, тому суд вважає що позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому існують підстави для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за позивачем.

Витрати, повязані з розглядом справи у вигляді судового збору 768,40 грн., покласти на позивача за його згодою.

Керуючись ст.ст.212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. «А-І», сараю літ. «Б», вбиральні літ. «Г», погрібу, колодязю, огорожі.

Витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору 768,40 грн. покласти на позивача за його згодою.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяті днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Шумська