ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3490/19 Справа № 207/2583/18 Суддя у 1-й інстанції - Тюлюнова В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 на дії начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зобов'язання усунути порушення, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаною скаргою на дії начальника Шевченківського районного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області, в якій посилався на незаконну відмову начальника ДВС у скасуванні постанови від 07 вересня 2015 року, якою було накладено арешт на його майно в межах виконавчого провадження з виконання рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 квітня 2014 року року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, обґрунтовуючи відмову тим, що заборгованість в платника аліментів відсутня, а накладена заборона відчуження майна у вигляді арешту порушує його майнові права та інтереси.

У зв'язку з чим, ОСОБА_1 просив суд визнати бездіяльність посадової особи - начальника Шевченківського ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області Циганка О.В. щодо відмови ним скасувати постанову державного виконавця від 07 вересня 2015 року про накладення арешту на майно боржника та заборону здійснювати його відчуження - неправомірною та зобов'язати органи ДВС усунути дане порушення, шляхом скасування вказаної постанови.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено, з чим останній не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити скаргу про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зобов'язання усунути порушення.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

12 лютого 2019 року за вх. №22ц-4869 Шевченківський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області в порядку вимог ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року - без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду скасувати на постановити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби задовольнити частково, а саме скасувати постанову Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 07 вересня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 квітня 2014 року (справа №207/884/14-ц, провадження №2/207/772/14) з ОСОБА_1 стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 24 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження №43180334.

07 вересня 2015 року постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Четінер С.С. у зв'язку з невиконанням рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 квітня 2014 року про стягнення аліментів накладено арешт на майно боржника у межах суми звернення стягнення 18825,79 грн., та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1

Також, як вбачається з матеріалів справи, що станом на сьогодні боржник є офіційно працевлаштованим в ТОВ "Український завод понад великогабаритних шин" і має стабільний дохід, за рахунок якого поступово почав погашати заборгованість по сплаті аліментів.

Згідно листа-відповіді від 16 липня 2018 року, наданого Шевченківським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в ОСОБА_1 станом на 01 липня 2018 року відсутня будь-яка заборгованість по сплаті аліментів, у зв'язку з чим, боржник звернувся до органів ДВС із заявою щодо скасування постанови від 07 вересня 2015 року про накладення арешту на майно боржника та заборони його відчуження.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що накладений арешт на майно боржника не суперечить нормам Закону України "Про виконавче провадження" і підстави для його зняття відсутні, так як стягувач ОСОБА_2 від претензій до платника аліментів стосовно виконання обов'язку по утриманню дитини не відмовлялась, а сам боржник розрахунок заборгованості не оскаржував.

Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки як вбачається із матеріалів справи та не спростовано сторонами, станом на момент звернення до органів ДВС із заявою про зняття арешту, заборгованість по сплаті аліментів на користь стягувача на утримання дитини була повністю погашена, про що працівниками державної виконавчої служби було надано довідку.

Таким чином, із вищенаведеного вбачається, що обставини, які стали підставою для застосування примусових заходів виконання рішення суду у вигляді арешту майна боржника відсутні, у зв'язку із чим подальше обтяження майна та накладення заборони щодо його відчуження суперечить положенням Закону України "Про виконавче провадження" та порушує майнові права та інтереси ОСОБА_1, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 в частині скасування постанови Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у виконавчому провадженні №43180334 від 07 вересня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Щодо вимог боржника про визнання незаконними постанови та дій органів ДВС, то колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї частини скарги, оскільки як вбачається із матеріалів справи на момент винесення постанови про арешт майна та накладення заборони його відчуження в ОСОБА_1 була заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 18825,79 грн., що давало підстави для вжиття примусових заходів виконання рішення відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Щодо посилань Шевченківського ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області на відмову у скасуванні постанови про накладення арешту у зв'язку із наявною заявою стягувача - ОСОБА_2, згідно змісту якої остання просить не знімати арешт з майна боржника з метою впливу та забезпечення належного виконання ОСОБА_1 рішення суду та своєчасної сплати аліментів, то колегія суддів не може прийняти такі посилання, так як вони є передчасними. На даний час заборгованість по аліментам відсутня і жодних доказів щодо наміру боржника в подальшому відчужити майно та перестати виконувати добровільно рішення суду матеріали ані цивільної справи, ані виконавчого провадження не містять.

Положеннями ч. 1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

А тому, враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року - скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зобов'язання усунути порушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову Шевченківського (Кіровського) відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у виконавчому провадженні №43180334 від 07 вересня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В задоволенні іншої частини скарги - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова