Справа № 493/1395/17
Провадження № 2/493/12/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі

ГОЛОВУЮЧОГО - СУДДІ ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.

ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ - АНТОСЮК Н.В.

ПОЗИВАЧА - ОСОБА_2.

ПРЕДСТАВНИКА ПОЗИВАЧА - СИТНИКА О.П.

ВІДПОВІДАЧІВ - ОСОБА_3 ., ОСОБА_4.

ПРЕДСТАВНИКА ВІДПОВІДАЧІВ - БУБНОВА В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

01.08.2017. ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 звернулися до Балтського районного суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої працівниками внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Ухвалою від 08.08.2017. відкрите провадження у справі.

31.08.2017. позивачкою подано уточнену позовну заяву (т.1 а.с.58-60).

Ухвалою суду від 05.09.2017. закрите провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_5 у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Ухвалою суду від 24.04.2018. задоволено заяву відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відвід головуючому у справі - судді Бодашко Л.І., а ухвалою від 11.10.2018. задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 . - адвоката Ситника О.П. про відвід головуючому - судді Мясківській І.М.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Ільніцькій О.М.

Ухвалою від 17.10.2018. справа прийнята до провадження суддею Ільніцькою О.М. та призначена до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження на 02.11.2018.

Відповідачі не подали відзиву на позов.

Ухвалою суду від 11.12.2018. замінено позивача у справі - ФОП ОСОБА_2 на фізичну особу ОСОБА_2

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Ситник О.П . підтримали позов та пояснили, що згідно трудового договору від 18.06.2016. відповідач ОСОБА_3 працював продавцем у ФОП ОСОБА_2 , 15.06.2016. з ОСОБА_3 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

10.07.2017. під час інвентаризації товаро-матеріальних цінностей у продавця ОСОБА_3 була виявлена недостача на суму 101378 грн. В добровільному порядку відшкодувати суму недостачі відповідач відмовляється.

Відповідач ОСОБА_4 являється дружиною відповідача ОСОБА_3 , тому, на думку позивача, згідно ст..61 СК України має нести з ним відповідальність за заподіяну шкоду.

На цих підставах позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку матеріальну шкоду в розмірі 101378 грн та понесені судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх представник - адвокат Бубнов В.І. позов не визнали, пояснивши, що ОСОБА_3 працював продавцем в магазині в с.Пасицели Балтського району Одеської області у ФОП ОСОБА_2 , а ОСОБА_4 . - продавцем у ФОП ОСОБА_5 Обидві ФОП здійснювали підприємницьку діяльність в одному магазині в різних відділах. 10.07.2017. в магазині на їхнє прохання в обох відділах була проведена інвентаризація, під час якої була зафіксована недостача на суму понад 100 тис. грн. Вони не згодні були з відомостями, зафіксованими в акті інвентаризації, не підписували його, так як вважають, що не допустили недостачі. Однак ревізія в магазині проведена не була, сума недостачі не підтверджена, тому вони вважають, що не завдали шкоди підприємцю та не повинні нести матеріальну відповідальність. Під тиском з боку ОСОБА_5. ОСОБА_4 була вимушена написати розписку, згідно якої зобов`язувалася погасити суму недостачі, але недостачі вони не допускали, розписка написана під тиском, тому просять у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши доводи сторін, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно трудового договору №5 від 18 червня 2016 року відповідач ОСОБА_3 був прийнятий на роботу на посаду продавця в магазин, що знаходиться в с.Пасицели Балтського району Одеської області, до ФОП ОСОБА_2

15 червня 2016 року між ФОП ОСОБА_2 та продавцем ОСОБА_3 укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

В цьому ж магазині здійснювала підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_5 , у якої продавцем працювала ОСОБА_4

Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Згідно ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, зокрема, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Як визначено ст.1353 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Згідно ст.138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог з метою доведення наявності недостачі у матеріально-відповідальної особи ОСОБА_3 надав копії двох актів інвентаризації від 10.07.2017., в одному з яких зазначена продавцем ОСОБА_7 (а не ОСОБА_3 ), в іншому - продавці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що позбавляє суд можливості зробити однозначний висновок, у кого з матеріально- відповідальних осіб виявлено недостачу.

В подальшому позивачем було надано висновок спеціаліста ТОВ «Компанія Ебіус», згідно якого встановлено факт вчиненої недостачі відповідальною особою за збереження матеріальних цінностей ОСОБА_3 у розмірі 101378,38 грн (що відповідає сумі недостачі, зафіксованій актом інвентаризації).

До вказаного висновку додано копії звітів, які не є бухгалтерськими документами, а уявляють собою записи на чистих аркушах паперу із зазначенням дат та сум, невідомо ким складені та чий підпис містять.

Як визначено ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вимоги ст.1353 КЗпП України, відповідно до яких розмір шкоди має визначатися на підставі даних бухгалтерського обліку, докази, надані позивачем, суд не знаходить допустимими, так як вони не ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Також суд критично ставиться до наявної в матеріалах справи копії розписки, в якій зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зобов`язуються повернути недостачу в сумі 100000 грн, так як вказана розписка датована 07.06.2017., підписана тільки однією особою (з пояснень ОСОБА_4 - саме нею), тоді як зі змісту позову випливає, що недостачу допустила не ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 , крім того, акт інвентаризації, на який посилався позивач, був складений тільки 10.07.2017., а в розписці зазначено про недостачу, виявлену 05.06.2017.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт заподіяння позивачці ОСОБА_2 матеріальної шкоди її працівником - відповідачем ОСОБА_3 , отже підстав для задоволення позову немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.130, 134, 1353, 136, 138 КЗпП України, ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Балтський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 25 квітня 2019 року.

СУДДЯ