Справа № 462/5160/18 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2624/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
27 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Шандри М.М.
суддів: Струс Л.Б., Шеремети Н.О.
розглянувши у м. Львові питання про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків, компенсації втрати частини зарплати в зв`язку з затримкою термінів її виплати,
Постановою Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» задоволено частково.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2018 року змінено в частині стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнуто з Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» на користь ОСОБА_1 255 401 грн 46 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 травня 2012 року до 30 червня 2018 року.

Рішення суду в частині стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» на користь ОСОБА_1 37888 грн 94 коп. компенсації втрати частини грошових доходів залишено без змін.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат змінено. Стягнуто з Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» на користь держави 2932 грн 90 коп. судового збору.

Оскільки відповідно до положень ч.4 ст.270 ЦПК України немає необхідності у виклику учасників справи, розгляд питання про ухвалення додаткового рішення проводиться судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 09 квітня 2019 року до закінчення судових дебатів у справі ОСОБА_1 зробила заяву про стягнення в її користь витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

09 березня 2019 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано заяву про відшкодування судових витрат із відповідними доказами на підтвердження розміру витрат, в тому числі копію Акту наданих послуг від 04.01.2019, копію Рахунку на оплату № 3 від 04.01.2019, копію квитанції від 25.02.2019, копію Акту наданих послуг від 26.02.2019, копію Рахунку на оплату № 4 від 26.02.2019, копію квитанції від 22.03.2019.

15 квітня 2019 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано докази на підтвердження розміру витрат, понесених на правову допомогу, зокрема: копію рахунку на оплату № 6 від 09.04.2019, копію Акту наданих послуг від 09.04.2019, копію квитанції № ПН 1514 від 12.04.2019 про сплату 1500 грн.

Із наданих позивачем документів вбачається, що ОСОБА_1 понесла витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн згідно договору про надання правової допомоги № 2/19 від 02.01.2019.

Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що з Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» на користь ОСОБА_1 3008 грн понесених витрат на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог.

Клопотання про стягнення в користь позивачки витрат зі сплати комісії банку за оплату послуг з надання правової допомоги задоволенню не підлягає, оскільки стягнення таких витрат не передбачено ЦПК України.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» на користь ОСОБА_1 3008 грн витрат на правову допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 27.05.2019

Головуючий

Судді