ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4331/19 Справа № 200/1772/16 Суддя у 1-й інстанції - Женеску Є.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю "Телевізійна компанія "Приват ТБ Дніпро", третя особа - Дніпропетровська обласна державна адміністрація в особі структурного підрозділу - Департаменту освіти та науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації, про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю "Телевізійна компанія "Приват ТБ Дніпро" (далі - ТОВ "ТК " Приват ТБ Дніпро") про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в новинах на 9-му каналі, який належить ТОВ «ТК «Приват ТБ Дніпро», була розповсюджена недостовірна та негативна інформація про неї, що паплюжить її честь, гідність та ділову репутацію, в телевізійному сюжеті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якому телеглядачів було повідомлено про наступне: «Батьки учнів 9-го класу ліцею-інтернату фізико-математичного профілю повстали проти вчительки хімії, яка є по сумісництву заступником директора з виховної роботи. Спочатку приводом стала скарга від батьків на неякісне викладання предмету. Ситуація загострилась, коли один із учнів попросив відпустити його з уроку раніше, на олімпіаду з інформатики. Почув «ні», спалахнув конфлікт, що тривав під запис на мобільний телефон. ОСОБА_2 - куратор 9-го класу: «К концу 8 класса родители подняли вопрос на собрании о том, что недостаточно уроков химии, некачественное преподавание, теряются тетради, непонятно как выставляются оценки и так далее. Конфликт с ОСОБА_4 это все только усугубил». ОСОБА_5 - батько учня ОСОБА_4 : «Инициатива отпроситься с урока исходила от учителя информатики. То есть, он не сам по себе это придумал и не сам по себе уходил. Данная конфликтная ситуация была снята на мобильный телефон и эта запись выложена в контакте, что само по себе нарушает первый приказ по лицею.» Батьки ОСОБА_4 кажуть: відеозапис із Інтернету учні швидко видалили. Але без їхнього дозволу вчитель все ж продовжила транслювати його у стінах закладу. Бешкетування сина мати на записі не заперечує, каже, він справді поводив себе емоційно, бо сподівався завоювати на олімпіаді призове місце, а його не відпустили. ОСОБА_7 , мама ОСОБА_4: : «Унизила его, мало того, если дети, снимавшие ролик на уроке, сразу же поняли что они не правы, извинились и этот ролик был уничтожен… то ОСОБА_1 , наверное, до сих пор всем, кому может, показывает этот ролик. Увольнение ОСОБА_1 и просто защитить свои права, чтобы департамент понял, что мы настроены решительно».

Зазначала, що вказана інформація була також розміщена на офіційному веб-сайті 9-го каналу ІНФОРМАЦІЯ_3, і є доступною необмеженому колу осіб.

Вказувала, що розповсюджена інформація є негативною і недостовірною, не відповідає дійсності, ганьбить її честь і гідність та ділову репутацію як вчителя, який має кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії» та стаж педагогічної роботи 26 років 6 місяців. В подальшому в статті «ІНФОРМАЦІЯ_4», яка була розміщена ІНФОРМАЦІЯ_5 на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_6, було вказано: «Мы установили своеобразное дежурство - так, чтобы на каждом уроке химии в течение четверти был кто-то из родителей, - рассказывает мама одного из учеников ОСОБА_7 . - Самое интересное, что ОСОБА_1 , зная о присутствии родителей, все равно не готовилась к урокам, уроки проводились без четкого плана, она не успевала освоить тему, ничего детям не объясняла, а только спрашивала, не разбирала ошибки в работах. Кроме того, ОСОБА_1 упорно продолжила называть наших детей сокращенными именами - вроде ОСОБА_15, ОСОБА_19 и т.п. - несмотря на наши просьбы прекратить, а также могла обсудить на уроке, кто из детей «нехороший» и т.д.».

Посилаючись на те, що інформація, яка публічно розповсюджена, крім критики та оцінки дій, містить твердження, які не відповідають дійсності, і негативну інформацію, зачіпає її інтереси, оскільки є неправдивою, є такою, що шкодить її діловій репутації і принижує її честь та гідність, негативно характеризує її особисті та ділові якості, розповсюдження відносно неї недостовірної інформації спричинило їй значну моральну шкоду, так вказані висловлювання в телевізійному сюжеті і у розміщених в інтернет-ресурсах статтях спричинили їй психологічні страждання, оскільки відповідачі намагались виставити її повністю профнепридатним вчителем хімії, а також педагогом, який не вміє спілкуватись належним чином з дітьми, в зв`язку з цим у неї погіршилось здоров`я, через що вона була змушена неодноразово звертатися до лікарів та знаходитися на лікарняному, а тому просила суд постановити рішення, яким визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, інформацію, поширену ТОВ «ТК «Приват ТБ Дніпро», на 9-му телевізійному каналі, а також через свій офіційний сайт -http://9-channel.com. в мережі Інтернет; зобов`язати ОСОБА_2 спростувати інформацію, поширену нею на 9-му телевізійному каналі та через веб-сайт http://9-channel.com. в мережі Інтернет через ТОВ «ТК «Приват ТБ Дніпро», а саме: «К концу 8 класса родители подняли вопрос на собрании о том, что недостаточно уроков химии, некачественное преподавание, теряются тетради, непонятно как выставляются оценки и так далее. Конфликт с ОСОБА_4 это все только усугубил»; зобов`язати ОСОБА_3 спростувати інформацію, поширену нею через Телекомпанію «Приват ТБ Дніпро» на 9-му телевізійному каналі та через веб-сайт ТОВ «Телевізійна компанія «Приват ТБ Дніпро» http://9-channel.com. в мережі Інтернет через, а саме: «Унизила его, мало того, если дети, снимавшие ролик на уроке, сразу же поняли что они не правы, извинились и этот ролик был уничтожен… то ОСОБА_1 , наверное, до сих пор всем, кому может, показывает этот ролик. Увольнение ОСОБА_1 и просто защитить свои права, чтобы департамент понял, что мы настроены решительно»; зобов`язати ОСОБА_3 спростувати інформацію, поширену нею в статті «ІНФОРМАЦІЯ_4», яка була розміщена ІНФОРМАЦІЯ_5 на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_6, а саме: «Самое интересное, что ОСОБА_1 , зная о присутствии родителей, все равно не готовилась к урокам, уроки проводились без четкого плана, она не успевала освоить тему, ничего детям не объясняла, а только спрашивала, не разбирала ошибки в работах. Кроме того, ОСОБА_1 упорно продолжила называть наших детей сокращенными именами - вроде ОСОБА_15, ОСОБА_19 и т.п. - несмотря на наши просьбы прекратить, а также могла обсудить на уроке, кто из детей «нехороший» и т.д.»; стягнути з відповідачів у рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди 20.000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не з`ясував у повній мірі обставини по даній справі, не взяв до уваги показів свідків які були допитані в судовому засіданні не проаналізував її нагороди як вчителя.

Відповідач ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, наголошувала на тому, що поширена інформація є виключно оціночним судженням щодо реально існуючих обставин.

Відповідач ОСОБА_3 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, наголошувала на тому, що нею узагальнено, оцінено та висловлено інформацію, якою вона володіла фактично та в її висловах жодним чином не йдеться про будь-яке ображання особи позивача.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Фізична особа має право на захист своїх честі, гідності та ділової репутації (ст.32 Конституції України).

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1 позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Пунктом 9 цієї постанови передбачено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

З п.18 даної постанови пленуму Верховного Суду України вбачається, що згідно з положеннями ст.10 ЦПК України обов`язок довести, що поширення інформації є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в новинах на 9-му каналі, який належить ТОВ «Телевізійна компанія «Приват ТБ Дніпро», було продемонстровано телевізійний сюжет під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Судом оглянуто відеозапис цього сюжету, який міститься на наданому позивачем DVD-диску (том 1, а.с.28).

Сюжет містить наступні висловлювання: «Батьки учнів 9-го класу ліцею-інтернату фізико-математичного профілю повстали проти вчительки хімії, яка є по сумісництву заступником директора з виховної роботи. Спочатку приводом стала скарга від батьків на неякісне викладання предмету. Ситуація загострилась, коли один із учнів попросив відпустити його з уроку раніше, на олімпіаду з інформатики. Почув «ні», спалахнув конфлікт, що тривав під запис на мобільний телефон.

ОСОБА_2 - куратор 9-го класу: «К концу 8 класса родители подняли вопрос на собрании о том, что недостаточно уроков химии, некачественное преподавание, теряются тетради, непонятно как выставляются оценки и так далее. Конфликт с ОСОБА_4 это все только усугубил».

ОСОБА_5 - батько учня ОСОБА_4 : « Инициатива отпроситься с урока исходила от учителя информатики. То есть, он не сам по себе это придумал и не сам по себе уходил. Данная конфликтная ситуация была снята на мобильный телефон и эта запись выложена в контакте, что само по себе нарушает первый приказ по лицею.»

Батьки ОСОБА_4 кажуть: відеозапис із Інтернету учні швидко видалили. Але без їхнього дозволу вчитель все ж продовжила транслювати його у стінах закладу. Бешкетування сина мати на записі не заперечує, каже, він справді поводив себе емоційно, бо сподівався завоювати на олімпіаді призове місце, а його не відпустили.

ОСОБА_7 , мама ОСОБА_4: « Унизила его, мало того, если дети, снимавшие ролик на уроке, сразу же поняли что они не правы, извинились и этот ролик был уничтожен… то ОСОБА_1 , наверное, до сих пор всем, кому может, показывает этот ролик. Увольнение ОСОБА_1 и просто защитить свои права, чтобы департамент понял, что мы настроены решительно».

Інформація аналогічного змісту була також розміщена на офіційному веб-сайті 9-го каналуІНФОРМАЦІЯ_6(том 1, а.с. 13-14).

Крім того, в статті «ІНФОРМАЦІЯ_4», автором якої є ОСОБА_14 , та яка була розміщена ІНФОРМАЦІЯ_5 на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_6(том 1, а.с. 15-16), містяться наступні висловлювання: «Мы установили своеобразное дежурство - так, чтобы на каждом уроке химии в течение четверти был кто-то из родителей, - рассказывает мама одного из учеников ОСОБА_7 . - Самое интересное, что ОСОБА_1 , зная о присутствии родителей, все равно не готовилась к урокам, уроки проводились без четкого плана, она не успевала освоить тему, ничего детям не объясняла, а только спрашивала, не разбирала ошибки в работах. Кроме того, ОСОБА_1 упорно продолжила называть наших детей сокращенными именами - вроде ОСОБА_15, ОСОБА_19 и т.п. - несмотря на наши просьбы прекратить, а также могла обсудить на уроке, кто из детей «нехороший» и т.д.»

Судом досліджено надані відповідачами докази, якими вони обґрунтовують свою позицію про те, що інформація, поширена ними, відповідає дійсності.

Так, згідно протоколу №2 батьківських зборів 9 класу від 25 жовтня 2014 року (том 1 а.с.138), збори ухвалили відвідувати заняття з хімії батьками класу за чергою протягом двох місяців.

Згідно протоколу №3-2 батьківських зборів 9 класу від 20 грудня 2014 року (том 1 а.с.137), на порядку денному, серед іншого, стояло питання «Про проблеми на уроках хімії», та зазначено, що батьки не знайшли розуміння з вчителем хімії, і питання про проблеми на уроках хімії залишилось невирішеним.

За результатами відвідування батьками учнів 9-х класів років хімії вчителя ОСОБА_1 у листопаді-грудні 2014 року складено звіт, в якому зазначено, що уроки в цілому проводяться сумбурно, без чітко продуманого плану, на дошці не пишеться тема уроку (лекції), часто регламент не виконується (обіцяне вчителем на початку уроку так і не встигають зробити). ОСОБА_1 неорганізована, часто виходить з класу, багато часу на уроках забирається на питання дисципліни і просто розмови, теми яких далекі від хімії. Пояснення нового матеріалу подається плутано, невиразно, знову ж таки з відволіканням на інші теми. Або за принципом - прочитаєте самі. Учні не знайомі з правилами техніки безпеки при проведенні лабораторних робіт. Вчитель не перевіряє хімічний посуд перед тим, як роздати його дітям. Зафіксовано випадок, коли вміст пролився на руки учню із пробірки, що підтікала. Хімічний посуд діти миють самі, без рукавичок. Систематично губляться зошити учнів, які потім знаходяться в кабінеті ОСОБА_1 окремо від загальної стопки, хоча діти всі разом здавали їх. За нібито незданий зошит учням виставляються «2», навіть якщо дитина знаходить зошит і доводить, що виконала завдання та здала його вчасно, ОСОБА_1 все одно може не виправити оцінку…. Домашні завдання здаються в кінці чверті, і ОСОБА_1 вираховує якимсь чином процент виконання завдань, виходячи з чого вже виставляється підсумкова оцінка. У неї є окремий папірець, де напроти кожного прізвища значаться цифри , наприклад, 72,8%, 53,4%, 27,1% і т.д. Звідки береться така точність і як це можливо підрахувати, залишилось загадкою для батьків… Ріже вухо фамільярність при зверненні до дітей: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 і т.п. Про це ОСОБА_1 на батьківських зборах батьки висловили претензії, однак вона залишилась при своїй думці, що таким чином на уроці створюється невимушена робоча обстановка…» (том 1 а.с.153). Вказаний звіт містить підписи десяти батьків.

З наданої характеристики на ОСОБА_1 . директора ДОЛІФМП ОСОБА_20 вбачається, що вона працює у ліцеї з 1998 року, має великий загальний стаж педагогічної роботи - понад 26 років. В 2015 році була атестована з підтвердженням кваліфікаційної категорії «спеціаліст вищої категорії» та педагогічного звання «учитель-методист». Має вищу педагогічну освіту та диплом про перепідготовку спеціаліста за спеціальністю «Психологія». В той же час, протягом останніх 5 років роботи у ліцеї ОСОБА_1 . виступає ініціатором конфліктних відносин, що виникають за участю всіх учасників навчального процесу. Як вчитель вона демонструє відсутність зацікавленості в процесі передавання знань учням, працює за принципом «Можу, але не хочу», більш пріоритетною вважаючи посаду заступника директора... Наявні непоодинокі випадки використання оцінювання учнів як засобу маніпуляцій щодо них та їх батьків (том 1 а.с.178).

Згідно довідки про перевірку КЗО «Дніпропетровський обласний ліцей-інтернат фізико-математичного профілю» від 07 травня 2015 року, під час перевірки здійснена експертна оцінка конфліктної ситуації та встановлено, що вона виявляється на трьох рівнях системи діяльності навчального закладу організаціно-управлінському, професійно-педагогічному та особистісно-емоційному, що дає підстави стверджувати про наявність кризового стану системи управління Дніпропетровського обласного ліцею-інтернату фізико-математичного профілю (том 1 а.с.186-190)

Також у судових засіданнях були опитані свідки.

Залишаючи без задоволення вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що оспорювана інформація, на яку позивач посилається в своєму позові як на недостовірну та таку, що зачіпає її інтереси, оскільки є неправдивою, шкодить її діловій репутації і принижує її честь та гідність, а тому негативно характеризує її ділові та особисті якості, є оціночним судженням, думкою особи, що її висловлює та вона є такою, що склалася внаслідок отриманих даних, думки та судження не були висвітлені в брутальній, принизливій чи непристойній формі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

За змістом статей 94,277 ЦК України, ч.4 ст.32 Конституції України, ст.10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенції), кожному, в тому числі юридичній особі, гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Відповідно до ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Статтею 10 Конвенції, ратифікованої Україною, яка відповідно до ст.9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критика представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини. Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених ч.2 ст.10 Європейської конвенції з прав людини, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням,чи оціночним судженням.

Згідно із ч.2 ст.471 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема: критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема: гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації (п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1).

Разом із тим, за змістом зазначеного законодавства, кожному гарантується право на свободу вираження поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язку не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

У законодавстві при цьому робиться чітке розмежування між інформацією фактичного характеру, яка має бути доведена й оціночними судженнями, які не підлягають доведенню і спростуванню (ст.471 Закону України «Про інформацію»).

Негативна інформація, поширена про особу вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного.

Відповідно до ст.47 Закону України «Про інформацію» та ст.ст.37,41 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», у випадку, якщо редакція засобу масової інформації не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона несе відповідальність згідно з чинним законодавством і зобов`язана спростувати поширену інформацію.

Проте, незважаючи на положення ст.471 Закону України «Про інформацію», ст.10 зазначеної Конвенції, судову практику Європейського Суду з прав людини, оціночні судження визнані судами недостовірними, що протерічить цим нормам права.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.19 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1 вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 471 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

При вирішенні справ про захист честі і гідності за участю посадових осіб судова колегія враховує положення абз.6 п.3 рішення Конституційного Суду України у справі про поширення відомостей від 10 квітня 2003 року N8-рп/2003, згідно з яким проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових осіб та службових осіб. Межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої інформації щодо звичайних громадян. Тому посадові чи службові особи мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства.

Колегія суддів наголошує на тому, що відповідачами висловлена суб`єктивна критика та оцінка дій позивача, що за своїм змістом не може вважатись недостовірною інформацією в розумінні ст.277 ЦК України.

Та звертає увагу на те, що позивач сама в своїй апеляційній скарзі зазначає, що на момент виникнення конфлікту (кінець) займала посаду заступника директора з навчальної роботи, а отже відносилась до службових осіб.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не взяв до уваги показів свідків не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду.

Крім того не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.