ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3646/17
Провадження № 2/210/146/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"08" лютого 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Реви К.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про визнання неправомірними нарахування плати за теплопостачання та зобовязання припинити нарахування, -

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суд з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про визнання неправомірними нарахування плати за теплопостачання та зобовязання припинити нарахування, та просить суд визнати неправомірними нарахування плати за теплопостачання в квартирі №32, розташованої в будинку №50 по проспекту Гагаріна в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, КПТМ «Криворіжтепломережа», починаючи з вересня 2009 року, та зобовязати відповідача припинити нарахування по сплаті за послуги з централізованого опалення у вказаній квартирі.

В обґрунтування задоволення заявлених позовних вимог позивач у позові зазначив, що він мешкає в трьох кімнатній квартирі №32, розташованій в будинку №50, по проспекту Гагаріна в місті Кривому Розі Дніпропетровської області. Квартира знаходиться, на третьому поверсі пяти поверхового будинку, загальна площа, - 57,12кв.м., матеріал зовнішніх стін, - залізобетоні панелі. В вересні 2009 року, на підставі його заяви та технічного проекту, в його квартирі було відключено централізоване опалення, був складений акт про відключення, але копію він не отримав. Його квартира фактично відключена від мережі централізованого опалення. Однак, незважаючи на це, КПТМ «Криворіжтепломережа» продовжує проводити начислення сум. Вважає, що згідно діючого законодавства України він має право відмовитися від централізованого опалення, тим більше, що договору між ним та відповідачем немає.

Будучи присутніми при розгляді справи, позивач та його представник, кожен окремо надали пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити.

Присутній при розгляді справи представник відповідача також надав пояснення по суті справи, проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволення, з підстав, викладених у наданому до суду відзиві на позовну заяву, та зазначив, що позивач у 2016 році вже звертався з позовною заявою до Дзержинського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, до КПТМ «Криворіжтепломережа» про визнання дій неправомірними, зобовязання списати незаконно виставлений рахунок. Підстави попереднього позову були ті ж самі: відключення за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, буд.№50, кв.№32 у вересні 2009 року централізованого опалення та відсутність між сторонами письмового договору. Судом 15 листопада 2016 року ухвалено рішення, яким у позові відмовлено у повному обсязі. Не погоджуючись з рішенням позивачем було подано апеляційну скаргу, яка залишена без задоволення. У відкритті касаційного провадження позивачу було відмовлено. Позивач у позовній заяві знову зазначає про відсутність між ним та КПТМ «Криворіжтепломережа» договору, але рішенням суду вже встановлено, що позивач знаходиться у фактичних договірних відносинах з КПТМ «Криворіжтепломережа», таким чином, правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, тому у відповідності до ст.82 ЦПК України, дана обставина не потребує доказуванню. Що стосується вимоги позивача зобовязати КПТМ «Криворіжтепломережа» припинити нарахування по сплаті за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1, дана вимога не підлягає задоволенню так як у разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від теплопостачання. На теперішній час позивачем не здійснено заходів відключення квартири у відповідності до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4, у звязку з чим у КПТМ «Криворіжтепломережа» відсутні підстави для припинення нарахування за централізоване опалення.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, 08 жовтня 2018 року судом постановлено ухвалу про подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, із викликом сторін у судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Положеннями ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Таким чином, позивач належними і допустимими доказами повинен був довести наявність підстав для визнання неправомірними нарахування плати за теплопостачання в квартирі №32, розташованої в будинку №50 по проспекту Гагаріна в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, КПТМ «Криворіжтепломережа», починаючи з вересня 2009 року, та зобовязання відповідача припинити нарахування по сплаті за послуги з централізованого опалення у вказаній квартирі.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, оцінивши їх у сукупності, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог виходячи із наступного.

Так, судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 з 05 жовтня 1998 року є позивач ОСОБА_2, що сторонами не заперечувалося, та встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року (справа №210/1231/16-ц, провадження №2/210/799/16), та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року (справа №210/1231/16-ц, провадження №22-ц/774/462/К/17), та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2017 року.

Договір на надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_2 не укладався, але, як свідчать матеріали справи, теплова енергія у квартиру позивача надавалась, тобто позивач та відповідач знаходяться у фактичних договірних відносинах.

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.

Під житлово-комунальними послугами розуміється результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст.1 Закону України Про житлово-комунальні послуги).

В силу ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. При цьому, згідно зі ст.1 цього ж закону споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, п.1 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що саме споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктом 10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені у встановлених законом чи договором розмірах. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг із теплопостачання встановлена і у п.23 Правил.

Відсутність договору про на постачання комунальних послуг з споживачем, як то передбачено ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не звільняє останнього щодо обов'язкової оплати отриманих послуг відповідно до положень ст.ст.11, 509 ЦК України.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, в силу ч.ч.1, 3 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Як вбачається з витягу з протоколу №13 засідання комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання від 07 травня 2009 року від 15 травня 2009 року Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради, позивач ОСОБА_2 подав заяву про влаштування в його квартирі додаткового індивідуального опалення (газовий котел) та відключення квартири від системи централізованого опалення, у зв'язку з чим було рекомендовано ОСОБА_2 отримати згоду власників квартир на влаштування індивідуального опалення, отримати технічні умови від постачальників газу, тепла, холодної води, замовити в проектній організації, яка має відповідні ліцензії, проект індивідуального опалення, скласти акт про відключення приміщень від мереж централізованого опалення, після чого він має право внести зміни до діючого договору по нарахуванню першої ставки двоставкового тарифу з послуги теплопостачання (а.с.5).

07 вересня 2009 року позивач ОСОБА_2 звернувся до КПТМ «Криворіжтепломережа» із заявою про складання акту про відключення його квартири від централізованого опалення (а.с.11), а 21 вересня 2009 року звернувся до відповідача зі скаргою, в якій зазначив, що 14 вересня 2009 року контролерами КПТМ «Криворіжтепломережа» було складено акт про відключення його квартири від опалення, однак другий екземпляр даного акту йому видано не було (а.с.74).

За положеннями ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.152 Житлового кодексу України переобладнання жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради. При цьому, вказані закони встановлюють лише загальні правила та визначають права та обов'язки суб'єктів правовідносин у сфері споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У відповідності до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил №630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п.2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року №4).

При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п.2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року №4).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла, наявна копія одного (титульного) аркушу робочого проекту реконструкції системи опалення приміщення квартири в житловому будинку за адресою: вул. Гагаріна, буд.№50, кв.№32, та робочого проекту реконструкції системи газопостачання житлового будинку №50, кв.№32 по пр. Гагаріна м. Кривого Рогу (а.с.6, 30), що не може слугувати допустимим доказом відключення квартири позивача між мереж централізованого опалення.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа, - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно пункту 22 Правил №630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином КПТМ «Криворіжтепломережа» виконало свої зобовязання щодо надання послуг централізованого опалення, а позивач зобовязаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Вказані обставини також встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року (справа №210/1231/16-ц, провадження №2/210/799/16), та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року (справа №210/1231/16-ц, провадження №22-ц/774/462/К/17), та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 березня 2017 року, а тому на думку суду доказуванню не підлягають.

Що стосується вимоги позивача зобовязати КПТМ «Криворіжтепломережа» припинити нарахування по сплаті за послуги з централізованого опалення квартири №32, розташованої в будинку №50 по проспекту Гагаріна в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, суд вважає що дана вимога не підлягає задоволенню також, так як у разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від теплопостачання. На теперішній час позивачем не здійснено заходів відключення квартири у відповідності до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4, у звязку з чим у КПТМ «Криворіжтепломережа» відсутні підстави для припинення нарахування за централізоване опалення.

Дана правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 11 листопада 2015 року по справі №6-1706цс15.

За таких обставин у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити.

У звязку зі звільненням позивача від сплати судового збору, суд вважає за необхідне віднести останній за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.11, 12, 13, 78, 79, 89, 141, 264, 265, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про визнання неправомірними нарахування плати за теплопостачання та зобовязання припинити нарахування, -, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 15 лютого 2019 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації та проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, кв.№32;

- відповідач: Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, буд.№9.

Суддя: Н. Ю. Вікторович