Постанова

Іменем України

06 лютого2019 року

м. Київ

справа № 522/17487/16-ц

провадження № 61-9736св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

відповідач - Одеська міська рада,

третя особа - Виконавчий комітет Одеської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2017 року у складі судді Загороднюка В. І. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Черевка П. М., Дрішлюка А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У квітні 2016 року Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Наш двір» (далі - ОСББ «Наш двір») звернулося до суду із позовом до Одеської міської ради, третя особа - Виконавчий комітет Одеської міської ради, про припинення права власності.

У лютому 2017 року голова правління ОСББ «Наш двір» ОСОБА_5 подав заяву про залишення позову без розгляду.

У лютому 2017 року треті особи, які заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, у межах розгляду цієї ж справи, звернулися до суду із позовом до Одеської міської ради, третя особа - Виконавчий комітет Одеської міської ради, про припинення права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони є мешканцями та власниками квартир, розташованих у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1. Незважаючи на належність допоміжних приміщень (підвалу) зазначеного будинку виключно власникам квартир та неможливістю виділення з нього частин у приміщення іншого призначення, 10 серпня 2006 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано свідоцтво про право власності Одеської міської ради на нежилі напівпідвальні приміщення, загальною площею 74,4 кв. м, що розташовані у підвалі багатоповерхового будинку, розташованого за зазначеною адресою, та проведено державну реєстрацію права власності.

Враховуючи наведене, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивачі просили визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення, загальною площею 74,4 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 10 серпня 2006 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 травня 2017 року до участі у справі за позовом ОСББ «Наш двір» до Одеської міської ради, третя особа - Виконавчий комітет Одеської міської ради, про припинення права власності як третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, залучені ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та прийнято до розгляду з основним позовом позовну заяву третіх осіб.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 травня 2017 року позовну заяву ОСББ «Наш двір» до Одеської міської ради, треті особи - Виконавчий комітет Одеської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про припинення права власності залишено без розгляду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2017 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволено. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення, загальною площею 74,4 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, серія НОМЕР_1, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 10 серпня 2006 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що співвласники спірного допоміжного приміщення не надавали своєї згоди на передачу його у власність Одеської міської ради, а тому права позивачів у справі порушені відповідачем та підлягають захисту.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що спірне підвальне приміщення є допоміжним та належить позивачам на праві спільної сумісної власності, останні не надавали своєї згоди на передачу його у власність Одеської міської ради, а тому остання набула право власності на спірне допоміжне приміщення неправомірно.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У січні 2018 року Одеська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що Одеська міська рада є неналежним відповідачем у справі, оскільки предметом оскарження є акт, виданий Виконавчим комітетом Одеської міської ради. Крім того, суди при ухваленні оскаржуваних рішень не перевірили, чи має спірне нежитлове приміщення статус допоміжного та чи є воно спільною власністю всіх мешканців будинку.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 просили касаційну скаргу відхилити та оскаржувані рішення судів залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

У травні 2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 подали до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзив на неї, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що позивачі є мешканцями та власниками квартир, розташованих у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1

Пунктом 3 розпорядження Одеського міського голови від 25 листопада 2003 року № 1452-01р «Про передачу жилих будинків на баланс об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків» визначено, що Комунальному підприємству ДЕЗ «Фонтанське» необхідно передати з балансу за актом приймання-передачі, зокрема жилий будинок по АДРЕСА_1 на баланс ОСББ «Наш двір».

Відповідно до акта приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01 грудня 2003 року на баланс ОСББ «Наш двір» передано будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1 118,9 кв. м, загальною площею квартир 798,7 кв. м, загальною площею допоміжних приміщень 320,2 кв. м.

За результатами технічної інвентаризації багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 проведеного ОМБТІ та РОН, складений технічний паспорт на зазначений будинок станом на 12 серпня 2003 року.

10 серпня 2006 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1, згідно з яким територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради є власником підвального приміщення загальною площею 74,4 кв. м, що знаходяться у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1, право власності Територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 грудня 2006 року.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

З указаної вище статті вбачається, що власники квартир у багатоквартирному будинку є співвласниками спільного майна в будинку вже згаданих приміщень загального користування, опорних конструкцій та обладнання і, відповідно, співвласниками самого будинку.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Умовами статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та інше) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Законодавець розділяє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення.

Зокрема у статті 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» зазначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Для правильного вирішення спору суд повинен з'ясувати характеристику спірного приміщення за відповідними документами, чи дійсно приміщення є допоміжним; в якому чи в частині якого може знаходитися технічне обладнання будинку (інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир тощо), без доступу до якого експлуатація житлового будинку є неможливою; чи використовувалось воно чи якась з його частин для обслуговування будинку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов'язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Предметом оскарження у цій справі є свідоцтво про право власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення, загальною площею 74,4 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Проте свідоцтво про право власності, яке судами визнано недійсним, відсутнє в матеріалах цивільної справи, його копія не додана до позовної заяви як доказ на підтвердження заявлених позовних вимог, інші учасники також не надавали зазначене свідоцтво для приєднання до матеріалів справи або для огляду, суди не витребовували цей доказ та не досліджували його.

Оскаржуване свідоцтво видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради, проте зазначена особа не залучена до участі у справі як співвідповідач.

Відповідно до пункту 1.3 Положення про Виконавчий комітет Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 21 грудня 2012 року № 2428-VІ, виконавчий комітет є юридичною особою, має гербову печатку, штампи, рахунки в органах державного казначейства, набуває від свого імені майнові та особисті немайнові права, несе обов'язки, може бути позивачем та відповідачем у судах.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб'єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб'єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв'язку з позовною вимогою, яка пред'являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред'явленим позовом за наявності даних про те, що обов'язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Враховуючи, що власником нежилого підвального приміщення, загальною площею 74,4 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є Одеська міська рада, а свідоцтво, яке позивачі просять визнати незаконним та скасувати, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради, тому саме ці дві окремі юридичні особи є належними відповідачами у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України2004 року суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які беруть участь у справі, не залучив до участі у справі як співвідповідача Виконавчий комітет Одеської міської ради, не витребував оспорюване позивачами свідоцтво про право власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення, загальною площею 74,4 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, серія НОМЕР_1, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 10 серпня 2006 року, не дослідив його та не надав йому належної оцінки в рішенні суду.

Крім того, висновок судів, що оспорюваним свідоцтвом порушені права позивачів на спірне підвальне приміщення, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, є передчасним, оскільки, ухвалюючи оскаржувані рішення, суди належним чином не перевірили характеристику спірного приміщення за відповідними документами та не встановили, чи дійсно воно є допоміжним.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Оскільки судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції в межах наданих йому повноважень не усунув зазначені порушення, а суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання залучення до участі у справі осіб, права яких можуть бути порушені прийнятими у справі рішеннями, та з огляду на це встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 409, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Одеської міської ради задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик