_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1095/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представника позивача - Зарецького І.Г.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного Акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

Встановив,

Публічне Акціонерне Товариство «Райффайзен Банк Аваль» в грудні 2015 року звернулось з позовом до ОСОБА_1 просило суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором №014/03-4/06-191 від 27.03.2006 року в сумі 357729,86 грн та судові витрати в сумі 5365,95 грн, стверджуючи, що відповідачка ухиляється від виконання зобов`язань за договором кредиту.

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 16.05.2018 року скасоване заочне рішення суду, ухвалене 06.07.2016 року по справі за позовом ПАТ „Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Справу призначено до розгляду за загальними правилами.

В судовому засіданні представник позивача підтримував вимоги, викладені ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в позовній заяві від 07.12.2015 року.

Відповідач позов визнала частково і стверджувала, що станом на 2015 рік її заборгованість за кредитом складала 374165,96 грн, де борг по тілу кредиту - 308313,71 грн, по відсотках - 65852,25 грн. Окрім того, у період 2018-2019 року вона сплатила банку на виконання умов договору кредиту 30 000 грн.

Суд вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

27 березня 2006 року Акціонерне поштово-пенсійний банк «Аваль» (нині ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») і ОСОБА_1 уклали генеральну кредитну угоду, за умовами якої Банк зобов`язався надавати ОСОБА_1 кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених в кредитних договорах, укладеному в рамках цієї угоди. Сторони визначили в генеральній угоді, що загальний розмір усіх позик не може перевищувати 85000 дол.США. На виконання умов генеральної кредитної угоди банк відкрив позичальнику відновлювану кредитну лінію у розмірі 85000 дол.США.

27 березня 2006 року сторони уклали кредитний договір №014/03-4/06-191, що є додатком №1 до генеральної кредитної угоди), за умовами якого Банк надав, а ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 70 000 дол.США зі сплатою 14% річних терміном до 27.03.2013 року та погашенням відповідно до Графіка погашення (додаток №1 до договору). На виконання своїх зобов`язань за кредитним договором банк відкрив ОСОБА_1 позичковий рахунок №2088 на суму 70 000 дол.США.

27.12.2011 року і 28.12.2011 року сторони уклали додаткові угоди до генеральної кредитної угоди і додаткові угоди до кредитного договору від 27.03.2006 року.

За умовами додаткових угод сторони продовжили термін дії договору і генеральної угоди до 1.12.2017 року, визначили, що кредитний ліміт станом на 28.12.2011 року складає 436531 грн (надавався на рефінансування заборгованості за 1-м траншем) та 54 294,95 дол.США (надавався на споживчі цілі), та погодили новий графік погашення щомісячних платежів.

З вересня місяця 2014 року ОСОБА_1 порушує умови договорів і не повертає своєчасно і в повному обсязі кредитні кошті і не сплачує відсотки за користування кредитом. Представник банку, підтримуючи позов, вимагає стягнути з ОСОБА_1 на користь банку грошові кошти в сумі 357729,86 грн, де борг за кредитом 308313,71 грн ( в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 121130,83 грн), 49416,15 грн - заборгованість по відсотках (в тому числі прострочена - 47347,88 грн).

На обґрунтування своїх вимог Банк посилався на такі докази: генеральну кредитну угоду від 27.03.2006 року, кредитний договір № 014/03-4/06-190 від 27.03.2006 року з графіком погашення кредиту, додаткові угоди до генеральної кредитної угоди і додаткові угоди до кредитного договору ,розрахунок заборгованості за договором кредиту, письмова вимога банку про дострокове повернення кредитних коштів і сплату відсотків, квитанції на судові витрати, статутні документи Банку, копію громадянського паспорту відповідачки.

Відповідач, визнаючи позов частково, посилається на висновок судово-економічної експертизи №141/Є від 26.10.2018 року, квитанцію від 25.10.2017 року про перерахування на рахунок Банку 60 000 грн на виконання умов договору кредиту, які повністю погасили заборгованість за відсотками, квитанції про перерахування позивачу грошових коштів на виконання умов договорів, лист ПАТ «Райффайзен банк аваль» від 28.02.2019 року, в якому зазначено, «Уразі погашення до 26.02.2020 року заборгованості за кредитом у сумі 308314 грн згідно наступного графіку: до 28.02.2019 року - 5 000 грн, наступні платежі - здійснювати кожного місяця у термін до 30 числа у розмірі, не менше 25 000 грн . Рушта боргу та пені буде прощена (анульована).

При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

20.03.2006 року сторони уклали кредитний договір на умовах повернення, строковості, платності грошових коштів на суму 70 000 дол.США. При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами. Надалі сторони вносили зміни до кредитного договору щодо суми кредиту, строків його повернення, розміру щомісячних платежів.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Надані суду письмові докази свідчать, що Банк свої зобов`язання за договором виконав і видав позичальнику передбачені умовами договору грошові кошти. Позичальник свої зобов`язання за договором кредиту не виконує належним чином з вересня місяця 2014 року - в повному обсязі і в строки, визначені договором, не повертає кредитні кошти і не сплачує відсотки за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту 121130,83 грн, за відсотками - 47347,88 грн.

Умовами договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредитних коштів у разі порушення позичальником строків і розміру щомісячних платежів. Загальна сума боргу складає 357729,86 грн, де борг за кредитом 308313,71 грн, 49416,15 грн - заборгованість по відсотках.

Лист Банку від 28.02.2019 року свідчить, що сторони в черговий раз внесли зміни до умов договору і дійшли згоди, що станом на 28.02.2019 року борг ОСОБА_1 перед Банком складає 308314 грн. Надані відповідачем до суду квитанції підтверджують виконання ОСОБА_1 . домовленості: відповідач до 28.02.2019 року перерахувала банку 5000 грн, у період 29.03.2019-01.04.2019 року - 25 000 грн. Таким чином, борг відповідача перед банком з урахуванням домовленості, викладеної в листі банку від 28.02.2019 року, на день ухвалення судового рішення складає 308314 грн -30 000 грн = 278314 грн.

Відповідно до положень ст..141 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі в розмірі 5365,95 грн.

Керуючись ст.ст.258, 263-265,268 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов Публічного Акціонерного товариства « Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ( зареєстрована АДРЕСА_1 ) на користь Публічного Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» ( ) на виконання договору №014/03-4/06-191 від 27.03.2006 року - 278314 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» судовий збір в сумі - 5365 грн 95 коп.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.