Справа № 344/4402/19
Провадження № 2/344/2649/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Стефанець Г.Я.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника органу опіки та піклування Дутчак І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якого є ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі - «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якого є ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі, які в даній квартирі не проживають, участі по утриманні квартири не беруть, Позивач змушений самостійно оплачувати комунальні послуги за житло.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачі до суду повторно не з`явилися, явку уповноваженого представника до суду не забезпечили, про причини неявки суду не сповістили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Письмового відношення Відповідачів до заявлених позовних вимог до суду не надходило.

Представник органу опіки та піклування Дутчак І.В. в частині позовних вимог стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 заперечила.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.01.1999 року, договору міни від 08.11.2004 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2012 року, договору поділу спадкового майна від 10.10.2012 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 ( а.с.6-12).

Відповідно рішення Івано-Франківського міського суду про розірвання шлюбу від 02.02.2018 року сторони розірвали шлюб ( а.с.22-24).

Відповідно до копії будинкової книги, в вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 (колишня дружина), ОСОБА_4 (син) ( а.с.13-18).

Відповідачі хоч зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , але фактично не проживають у вказаній квартирі протягом тривалого часу, з травня 2017 року.

Згідно заяви №02-02/03458 від 06.03.2019 року виданою КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" сусіди ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично не проживають за адресою в квартирі АДРЕСА_1 ( а.с. 21).

Як зазначено представником Позивача, реєстрація Відповідачів у вказаній квартирі, яка являється власністю ОСОБА_2 порушує його права як власника квартири.

З матеріалів позовної заяви випливає, що відповідачі не проживають у спірній квартирі, не утримують її, не сплачують комунальні послуги.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним цивільним позовом.

Підставою заявлених позовних вимог Позивачем зазначено те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з травня 2017 року не проживають у вказаній квартирі, оскільки проживають в с.Височанка Галицького району.

Позивач змушений оплачувати комунальні послуги за Відповідачів.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_2 належить Позивачу на праві власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З позовної заяви вбачається, що Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якого є ОСОБА_3 , не проживають в квартирі АДРЕСА_1 понад один рік.

Докази, які спростовували вказану обставину, в матеріалах справи відсутні.

Отже, право на користування житлом було набуто Відповідачем 1, а після остаточного виїзду з даної квартири та встановлення факту не проживання близько 1 року по місцю реєстрації, Відповідач 1 втратила таке право на користування житлом.

При цьому, зі змісту чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, випливає, що оскільки інше не встановлено чинними законами, договором, заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім`ї права користування помешканням.

В частині позовних вимог до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід вказати наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.02.2015 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто є малолітнім. Згідно зі ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Ст. 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Як встановлено судом та підтверджено поясненнями учасників процесу, станом на даний час у власності матері ОСОБА_3 , з якою згідно рішення суду проживаж малолітній ОСОБА_4 , відсутнє будь-яке житло, в якому вона могла б зареєструвати місце проживання дитини. У зв"язку з цим, задоволення позовних вимог до ОСОБА_4 , означало б порушення його прав як малолітньої дитини, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Відтак, позовні вимоги в частині ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 316, 317, 383, 386, 391 ЦК України, ст.. 150 ЖК України , керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282,288-289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якого є ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 384,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Домбровська Г.В.

Повний текст рішення складено і підписано 23.09.2019 року.