Провадження №2/760/840/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Усатової І.А.

при секретарі: Ковальській К.О.,

за участю: представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба в справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та просила суд прийняти рішення, яким визначити місце проживання і виховання дитини - ОСОБА_4 з матір'ю - ОСОБА_3 за адресою реєстрації: АДРЕСА_1;

зупинити розпорядження Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.04.2017 № 209;

винести рішення, яким вирішити питання щодо участі батька ОСОБА_2, у вихованні дитини та, враховуючи вік дитини, визначити такі способи участі відповідача у спілкуванні та вихованні їх дитини - ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1:

систематичні побачення у першу та третю суботу місяця з 10 год. до 13 год. за моєї присутності;

у свята: Дні народження, Новий рік, Різдво, Великдень та ін., у тому числі для відвідування дитячих заходів, дитячих розважальних установ з 10:00 год. до 12:00 год. за моєї присутності, одне свято через свято поперемінно з татом та мамою;

у період хвороби дитини: безперешкодне відвідування за місцем її фактичного проживання.

Позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем, що був зареєстрований 14.11.2013 року, мають спільного сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказала, що після шлюбу в сім'ї поступово почався розлад, його причиною є некоректна поведінка відповідача, яка супроводжувалась знущанням, словесним приниженням, доріканням, в тому числі і при їх дитині. Стресові ситуації, викликані стосунками з відповідачем, погано впливають на їх сина, особливо на його здоров'я, враховуючи сварки та конфлікти з боку відповідача, які дуже часто умисно відбувалися на очах у дитини. Виходячи з таких обставин, 14.03.2017 рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано та призначено аліменти, дитина залишилась проживати з позивачем.

Зазначає, що після розірвання шлюбу ними було подано звернення до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про вирішення питання щодо участі батька ОСОБА_2, у вихованні дитини.

19.04.2017 Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією було винесено відповідне Розпорядження № 209, в якому були чітко визначені час та тривалість побачень ОСОБА_2 з їх сином, однак, ОСОБА_2 систематично грубо порушує визначений розпорядок та зловживає своїми батьківськими правами, про що позивач неодноразово письмово повідомляла відповідні інстанції. Неодноразово, у відповідь на звернення позивача, Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація викликала позивача та відповідача для надання пояснень, однак, ніяких мір до ОСОБА_2 застосовано не було, і відповідач продовжував порушувати зазначене Розпорядження та зловживати своїми правами, як батько дитини.

Позивач вказала, що 07.09.2017 відповідач був викликаний, за її заявою про чергове порушення графіку відвідувань дитини, Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією для дачі пояснень, в процесі засідання батько дитини дозволив висловлюватись нецензурною лайкою в бік позивача та психічно пригнічуючи її як жінку і матір дитини.

Також позивач вказала, що неодноразово їй доводилось розшукувати власну дитину, в тому числі за допомогою поліції. Так, 19.08.2017 відповідач забрав дитину і зник в невідомому напрямку, відповідач на зв'язок не виходив. 21.08.2017 по закінченню часу, який відведений для батька в Розпорядженні і не повернення позивачу дитини, вона звернулася з заявою до поліції про зникнення сина з батьком. 31.08.2017 о 22:00 хлопчик повернувся додому, одягнений був не по погоді, голос у сина був осиплим, мигдалини збільшенні. Також син ще в присутності батька повідомив, що перебуваючи на морі в Одеській обл., йому викликали швидку, робили укол та давали пігулки, в який день та які препарати давали її дитині, ні батько, ні його родичі, інформацію надавати відмовляються, а також хлопчик мав неконтрольований енурез. Пояснила, що з цього приводу 01.09.2017 вона звернулася з дитиною до лікаря.

Позивач стверджує, що батько маніпулює дитиною, порушує його особистий порядок, веде жорстоку тактику поведінки, і тому такі дії батька негативно впливають на фізичний та психологічний стан здоров'я сина, до того ж, їх малолітній син, в силу віку, не в змозі самостійно приймати рішення та перебуває під моральним та психологічним впливом батька, який може спотворити уявлення дитини про позивача як матір.

09.11.2017 ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.

27.09.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву, однак, копію відзиву всім учасникам у справі не направив та не надав суду підтвердження такого направлення.

02.10.2018 позивачем до суду подана заява про зменшення позовних вимог, в якій зазначено, що у зв'язку з набранням законної сили рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2018, у якому вирішено питання щодо участі батька у вихованні дитини, вважає за необхідне, зменшити позовні вимоги, тому просить суд, прийняти рішення, яким визначити місце проживання і виховання дитини - ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позивачем позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував, відмовився від відзиву.

Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання представника не направила, проте надала суду заяву в якій зазначила, що служба у справах дітей не заперечує проти позовних вимог позивача щодо визначення місця проживання дитини з ОСОБА_3, також надала суду висновок, в якому зазначила, що враховуючи надані документи, пояснення батьків на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.09.2018 в інтересах малолітнього члени комісії рекомендували визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_3.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони 04.11.2013 зареєстрували шлюб, від спільного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.03.2017 шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання їх спільної дитини.

Так, позивачка просить визначити місце проживання і виховання дитини - ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 157 СК України питання вихання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Такі ж гарантії для батьків, що проживають окремо від дітей, та для самих дітей, встановлені ст.15 Закону України "Про охорону дитинства".

Судом встановлено, що син сторін після фактичного припинення шлюбних відносин позивачки і відповідача залишився проживати з матір'ю.

Згідно зі ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Судом встановлено і не спростовується сторонами, що сторони проживають окремо.

Крім того, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 26.04.2018 у справі № 759/18784/17 було задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба в справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, шляхом зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Визначено спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом встановлення днів зустрічей батька з дитиною :

-кожного вівторка та четверга місця з 18 год. 00 хв до 20 год. 00 хв.,

-з часу вступу рішення суду в законну силу і до досягнення дитиною шести років, а саме до 24 травня 2020 р. кожної 1 та 3 суботи місяця з 10 год. ранку до 20 год. вечора, та проведенням семи днів у літній період під час відпустки батька, з обовязковим завчасним повідомленням матері про час та період відїзду,

-з 24 травня 2010 р. кожної 1 та 3 суботи місця з 10 год. ранку до 19 год. вечора неділі, та проведенням п'ятнадцяти днів у літній період під час відпустки батька.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно норм ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 12 червня 1998 року«Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз»яснено, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Служба в справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації своїм Висновком від 01.10.2018 №107-40/6958 вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір'ю.

Як вбачається з даного висновку, станом на день розгляду справи матір з сином мешкає за адресою: АДРЕСА_2, де відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов від 26.01.2018, складеного працівниками служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, житлово-побутові умови проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, створені належним чином. ОСОБА_3 працює, має стабільний дохід. Батько дитини на засіданні комісії не заперечував стосовно визначення місця проживання малолітнього сина з матір'ю.

Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З точки зору закону одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1).

Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння.

Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Виходячи з цього, вище приведеного законодавства, яке при вирішенні даних спорів направлене, насамперед, на захист інтересів дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки в частині визначення місця проживання дитини з нею.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 та 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких обставин суд вважає, що при вирішенні спору між батьком та матір'ю щодо визначення місця проживання малолітньої дитини суд визначає з ким буде проживати малолітня дитина, а зазначення при цьому конкретної адреси місця проживання є обмеженням права батька чи матері, а також їх малолітньої дитини (дітей) на свободу пересування та вільний вибір місця проживання на території України.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач не заперечував проти задоволення вимог позивачки, приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог позивачки та часткове задоволення вимог позивачки шляхом визначення місця проживання дитини - ОСОБА_4 з матір'ю - ОСОБА_3.

Суд, керуючись ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 29 ЦК України, ст.ст. 141, 157, 160, 161 СК України, ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба в справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 з матір'ю - ОСОБА_3.

В іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: