Ухвала

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 462/348/15-ц

провадження № 61-48461св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М.

(суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, відповідач - ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Львівська міська рада,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Павлишина О. Ф., Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Львівська міська рада, про демонтаж прибудови.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до пункту 2 розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 23 жовтня 2014 року «Про самочинне будівництво здійснене ОСОБА_4 , ОСОБА_5 » відповідача зобов`язано демонтувати прибудову розміром 1,50х5,00 м на цегляних опорах до квартири АДРЕСА_1 в термін до 01 грудня 2014 року. На виконання зазначеного розпорядження, Львівське комунальне підприємство «Сигнівка» неодноразово попереджало відповідача про демонтаж цього самочинного будівництва. Згідно з актом комісії Львівського комунального підприємства «Сигнівка» від 30 грудня 2014 року відповідач самочинно здійснене будівництво не демонтувала.

На підставі викладеного Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради просила зобов`язати відповідача демонтувати прибудову розміром 1,50х5,00 м на цегляних опорах до квартири АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 08 червня 2015 року (у складі судді Ліуша А. І.) позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати прибудову розміром 1,50 х 5,00 м на цегляних опорах до квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що самочинне будівництво, здійснене відповідачем до квартири АДРЕСА_1 , порушує права третіх осіб та виконане з порушенням норм чинного законодавства України, зокрема, без належного дозволу та затвердженого проекту на таке будівництво, який надається відповідним органом місцевої ради.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року заочне рішення Залізничного районного суду міста Львова від 08 червня 2015 року скасовано, провадження у справі закрито.

Роз`яснено позивачу у справі, що категорія зазначених справ відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин. Отже, цей спір є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вказав, що зазначене відповідає правовій позиції викладеній в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 14-48 цс18 від 10 квітня 2018 року.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2018 року до Верховного Суду, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі заочне рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга, крім іншого мотивована тим, що спір між Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради та ОСОБА_1 про демонтаж прибудови, самочинно встановленої до квартири будинку, що знаходиться на земельній ділянці, яка належить до земель комунальної власності міста Львова, повинен розглядатися судом в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Враховуючи, що Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради оскаржує судове рішення з підстав, зокрема, порушення правил суб`єктної юрисдикції, цю справу слід передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною четвертою

статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Львівська міська рада, про демонтаж прибудови, за касаційною скаргою Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська