ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 675/535/19
Провадження № 22-ц/4820/957/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2019 року в складі судді Пашкевича Р.В. про передачу за підсудністю для розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В березні ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ПЕРША» на свою користь компенсацію понесених ним витрат у розмірі 35392 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених вимог вказував, що 10 жовтня 2017 року ним було укладено з відповідачем договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо належного йому автомобіля, строк дії якого до 09.10.2018 року, що підтверджується Полісом №АК/7754306. Проте, 30 серпня 2018 року в м. Ізяслав сталася дорожньо - транспортна пригода за участі керованого ним автомобіля CITROEN Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16.11.2018 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за фактом вказаної ДТП. Відповідно до висновку спеціаліста-автотоварознавця вартість матеріального збитку становила 35392 грн. 28 листопада 2018 року, ним було перераховано на рахунок ОСОБА_2 35392 грн. - суму завданого дорожньо-транспортною пригодою збитку, яку має йому відшкодувати страхова компанія.

Крім того, позивач посилався на ч.ч. 5-6 ст. 28 ЦПК України, відповідно до якої позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору, тому позов ним поданий за його зареєстрованим місцем проживання.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЕРША», про стягнення коштів, передано за підсудністю для розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до Ізяславського районного суду Хмельницької області. На думку апелянта, договір страхування є договором про надання послуг, тому на нього поширюється Закон України «Про захист прав споживачів» і правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем також поширюються положення цього Закону, а відтак при визначенні підсудності справи він правомірно та обґрунтовано посилався на положення ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Citroen Berlingo", д.н. НОМЕР_4 .

10 жовтня 12017 року між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність ОСОБА_1 як власника автомобіля марки «Citroen Berlingo", д.н. НОМЕР_4 . (договір-поліс № АК 7754306 від 10 жовтня 2017 року) з 10 жовтня 20017 року по 9 жовтня 2018 року.

30 серпня 2018 року ОСОБА_1 , керуючи автомобіля марки «Citroen Berlingo", д.н. НОМЕР_4 , в м. Ізяслав порушив Правила дорожнього руху України, та допустив зіткнення з іншим автомобілем, власником якого є ОСОБА_2 , в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, який належить ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження, в результаті якого ОСОБА_2 було спричинено майнову шкоду.

28 листопада 2018 року ОСОБА_1 добровільно сплатив ОСОБА_2 у відшкодування, спричиненої їй майнової шкоди, 35392 грн.

13 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення з відповідача на його користь 35392 грн., сплачених ним потерпілій від ДТП на відшкодування майнової шкоди.

В своїй позовній заяві щодо підсудності позивач послався на ч.ч. 5, 6 ст. 28 ЦПК України

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Крім того ст. 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

Як вбачається з позовної заяви позивач на підставі норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність від 10 жовтня 2017 року просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, які були ним як винною особою сплачені потерпілому на відшкодування, заподіяних ним збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно ст.ст. 3, 5, 22 цього ж Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Тобто за змістом даних норм закону страхується відповідальність власників наземних транспортних засобів перед третіми особами - потерпілими та страховик сплачує страхові суми потерпілій особі замість страхувальника.

В той же час відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Отже, в даному випадку договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність від 10 жовтня 2017 року укладався позивачем на виконання вимог Закону з метою страхування відповідальності перед третіми особами, ніяких послуг страхова компанія в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» позивачу не надавала, та при заподіянні майнової шкоди третій особі - потерпілому з вини страхувальника мала сплатити страхове відшкодування потерпілому в силу вимог закону та відповідного договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність.

За таких обставин та з врахуванням норм Законів України «Про захист прав споживачів» і «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на правовідносини, що склалися між позивачем та страховою компанією, не розповсюджуються норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Також при визначенні підсудності даної цивільної справи не підлягають застосуванню норми ч. 6 ст. 28 ЦПК України, так як за твердженням позивача спір між сторонами виник на підставі норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність від 10 жовтня 2017 року, а не на підставі деліктних правовідносин та заподіяння позивачу майнової шкоди страховою компанією.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про підсудність даної цивільної справи Голосіївському районному суду м. Києва відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 ЦПК України є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності оскаржуваної ухвали суду з посиланням на норми Закону України «Про захист прав споживачів» слід відхилити, оскільки вказані норми на правовідносини між сторонами не поширюються з підстав, які наведені в мотивувальній частині постанови.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2019 року.

Судді А.М.Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В.Спірідонова