ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

24 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 610/3461/18

провадження № 22-ц/790/1787/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судових засідань - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач: Харківський національний університету внутрішніх справ,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням,

за апеляційною скаргою Харківського національного університету внутрішніх справ в особі представника Фесик Антона Володимировича, на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 24 січня 2019 року, постановлену суддею Тімоновою В.М.,

В С Т А Н О В И В :

22 листопада 2018 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2, у якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь 31381,35 грн. витрат, пов'язаних з утриманням.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 24 січня 2019 року провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі Харківський національний університет внутрішніх справ в особі представника Фесика А.В. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження судового розгляду до того ж суду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про те, що у справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки договір, укладений 01 вересня 2014 року ґрунтується на нормах цивільного законодавства. Предметом вказаного спору є відшкодування витрат, внаслідок невиконання договірних зобов'язань, а накази ХНУВС лише підтверджують зарахування, відрахування та звільнення, які підстави подальшого відшкодування. Також судом першої інстанції не було враховано обставин, які встановлені в ухвалі Вищого адміністративного суду України у справі № К800/51802/15, в якій зазначено, що у зв'язку із тим, що між сторонами укладено договір на підготовку фахівця у ВНЗ МВС, який є цивільно-правовим договором, то вимоги про стягнення витрат за цим договором повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства за правилами встановленими ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що спір про стягнення з ОСОБА_2 витрат, пов'язаних з її утриманням під час навчання, за позовом ХНУВС підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства та згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено,що відповідача ОСОБА_2 наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 28.08.2014 року № 189 о/с відповідно до наказу МВС України від 07.08.2014 року № 792 «Про переведення курсантів Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка та Донецького юридичного інституту МВС України» переведено для подальшого навчання з 30.08.2014 року курсантом з 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції за напрямом підготовки «Правознавство» Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка на 2-й курс навчально-наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції за напрямом підготовки «Правознавство» Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - ХНУВС).

01.09.2014 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ (Виконавцем), з одного боку, Головним управлінням МВС України у Луганській області (Замовником), з другого боку, та рядовим міліції ОСОБА_2 (Особою) було укладено тристоронній Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до умов вказаного Договору Виконавець зобов'язався забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програми і вимогами освіто-кваліфікаційних рівнів (п.2.1.1 Договору). Замовник зобов'язався забезпечити проходження Особою практики та стажування, і призначити випускника на посаду, визначену державною комісією з персонального розподілу фахівців, чи на іншу посаду, про призначення на яку є письмова згода випускника (п.п. 2.2.1, 2.2.3 Договору), а ОСОБА_2 (Особа) зобов'язалася виконати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня, після закінчення навчання прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, і відпрацювати не менше трьох років (п.п. 2.3.1, 2.3.5 Договору).

Наказом ХНУВС від 31 серпня 2015 року №355 о/с відповідача переведено на наступний курс. Наказом ХНУВС від 29 серпня 2016 року № 585 о/с відповідача переведено на наступний курс. Наказом ХНУВС від 04.03.2017 року № 69 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУНП в Донецькій області для подальшого проходження служби. Наказом ГУНП в Донецькій області від 11.04.2017 року № 251 о/с відповідача звільнено зі служби у поліції згідно п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом положень, закріплених у ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду;

відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача;

адміністративний договір - спільний правовий акт суб'єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб'єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов'язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону;

публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

За змістом статті 9 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію» (далі - Закон № 565-XII), чинного на час виникнення спірних відносин, на курсантів, слухачів, ад'юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів МВС, поширюються права і обов'язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 565-XII працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

Відповідно до статті 18 Закону № 565-XII, підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням МВС в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує МВС за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Курсанти вищих навчальних закладів МВС у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

З наведених норм убачається, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, була звільнений наказом ГУНП в Донецькій області від 11.04.2017 року № 251 о/с з органів внутрішніх справ України на підставіп. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов'язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби .

В той же час, у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС у редакції Закону № 2147-VIII, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 грудня 2018 року в справі №804/285/16 , якою переглянула попередні висновки з цього питання у постановах від 14 березня 2018 року в справі № 461/5577/15-ц та від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15, в яких спори з питання відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням особи під час навчання у вищому навчальному закладі МВС, яка у подальшому перебувала на публічній/державній службі, Верховний Суд відносив до юрисдикції цивільного суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ в особі представника Фесик Антона Володимировича - залишити без задоволення.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 24 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна