Провадження №22-ц/812/716/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2019 року м. Миколаїв

Справа № 489/2082/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

Обслуговуючого автогаражного кооперативу «Темп - 1»

до

ОСОБА_1

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинної забудови

за апеляційною скаргою

Обслуговуючого автогаражного кооперативу «Темп - 1»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Рум`янцевою Н.О. 13 лютого 2019 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 19 лютого 2019 року

у с т а н о в и в:

У квітні 2018 року Обслуговуючий автогаражний кооператив «Темп - 1» (далі - АГК «Темп-1») звернувся з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення самочинної забудови у вигляді гаражу.

В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_1 самовільно захопив земельну ділянку на території АГК «Темп-1» на якій збудував самочинну споруду у вигляді гаражу без погодження співвласників та дозволу відповідних органів.

Посилаючись на викладене, а також те, що ОСОБА_1 не є членом АГК «Темп-1», а надані останнім документи щодо виділення йому земельної ділянки для будівництва і експлуатації гаражу, а також прийняття в члени кооперативу є нікчемними, оскільки в період з 12 травня 2016 року по 20 жовтня 2017 року збори взагалі не проводились, позивач просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення гаражу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2019 року у задоволенні позову АГК «Темп-1» відмовлено.

В апеляційній скарзі АГК «Темп-1», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, самовільне захоплення земельної ділянки, відсутність у відповідача дозволів та погоджень на будівництво гаражу, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, наявність у нього договору на будівництво гаражу, укладеного 1 серпня 2017 року з АГК «Темп-1» та згоди членів кооперативу на будівництво, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що АГК «Темп-1» створено на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів № 84 від 18 липня 1997 року.

Метою діяльності кооперативу є задоволення економічних, соціальних та потреб по охороні майна, транспортних засобів членів кооперативу.

Предметом діяльності кооперативу є організація та комплексна експлуатація автогаражів, автостоянок та дорожніх (гаражних) проїздів, їх ремонт у разі необхідності; будівництво, ремонт та експлуатація гаражів, в тому числі і багатоповерхових для зберігання автотранспортних засобів членів кооперативу; будівництво об`єктів обслуговування наземного транспорту; надання побутових послуг членам кооперативу; здача в оренду нерухомого майна кооперативу членам кооперативу, а також фізичним особам, які не є членами кооперативу , організація та здача в оренду тимчасових стоянок для автотранспорту.

Відповідно до рішення Миколаївської міської ради № 26/15 від 26 грудня 2000 року АГК «Темп-1» для обслуговування автогаражного кооперативу по АДРЕСА_2, була надана у постійне користування земельна ділянка, загальною площею 3,7180 га, про що 30 жовтня 2001 року видано державний акт (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 ).

З матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до голови АГК «Темп-1» з заявою про прийняття його в члени кооперативу та надання йому земельної ділянки для експлуатації та будівництва гаражу на території АГК «Темп-1».

Відповідно до протоколу правління № 10 від 29 липня 2017 року в порядку денному прийнято рішення щодо прийняття в члени кооперативу ОСОБА_1 та надання йому земельної ділянки для експлуатації та будівництва гаражу, на території АГК «Темп-1», яка вільна від забудови та кооперативом не використовується ( схема на а.с. 45).

На виконання зазначеного рішення правління ОСОБА_1 у вересні 2017 року сплатив вступний та членський внесок, про що зроблені записи в членській книжці відповідача на гараж НОМЕР_2 (а.с. 66-69).

Крім того, 1 серпня 2017 року між АГК «Темп-1» та ОСОБА_1 укладено договір на будівництво гаражу № 5, відповідно до якого забудовник зобов`язаний виконати роботи з будівництва гаражу, згідно з проектно-кошторисною документацією та ввести в експлуатацію об`єкт у встановлений термін не пізніше 31 грудня 2017 року (п.п. 1.1, 2.1 Договору).

Згідно звіту про проведення технічного обстеження, складеного ФОП ОСОБА_2 5 березня 2018 року, встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації гаражу НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2.

Звертаючись до суду з вимогами про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення вищезазначеного гаражу, позивач посилався на те, що зазначена споруда є самочинною, побудована без дозволу власника (користувача земельної ділянки) та без належних дозволів архітектурно-будівельних організацій.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

При цьому за положеннями частини четвертої цієї статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Крім того, відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

За змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що гараж, який побудував ОСОБА_1 на території АГК «Темп-1», не можна віднести до самочинного будівництва у розумінні положень ст. 376 ЦК України, оскільки таке будівництво відбувалося зі згоди користувача земельної ділянки , а саме правління АГК «Темп-1», що відображено у протоколі правління № 10 від 29 липня 2017 року ( а.с. 37-38).

Крім того, між кооперативом та ОСОБА_1 укладено договір на будівництво, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе обов`язок виконати будівництво гаражу власними силами і за власні кошти зі свого матеріалу, а також взяв на себе обов`язок прийняти фінансову участь в проведенні робіт з ремонту відновлення та реконструкції «естакади» кооперативу. Зазначені умови відповідачем були виконані.

Що стосується виготовлення проекту будівництва гаражу на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні кооперативу, то відповідно до п. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна організація має право виконувати замовлення на проектування тільки власника або користувача земельної ділянки, тобто АГК «Темп-1», який не звертався у встановленому порядку для розроблення такого проекту ( а.с.186).

Проте, відсутність проекту не призвела до допущення під час будівництва істотних порушень будівельних норм та правил, про що свідчить звіт про проведення технічного обстеження, яким встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації гаражу НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 69-78) .

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що будівництво спірного гаражу не є самовільним, а тому відсутні підстави для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення гаражу.

Посилання апелянта на самовільне захоплення земельної ділянки, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що протоколом правління відповідачу була надана вільна земельна ділянка на території АГК «Темп-1» для будівництва гаражу, між сторонами укладено договір на будівництво, відповідачем сплачені вступний внесок та членські внески, а тому сукупність зазначених обставин, не може свідчити про самовільні дії відповідача щодо будівництва гаражу на території АГК «Темп-1».

До того ж, під час будівництва жодних претензій зі сторони АГК «Темп-1» до відповідача з приводу незаконного будівництва не надходило.

Отже, на підставі зазначених документів органів управління кооперативом у ОСОБА_1 сформувалося розумне сподівання, що стосовно нього, цей орган буде діяти саме так, а не інакше, тобто виникли правомірні очікування щодо правомірності будівництва гаражу на території АГК «Темп-1».

Доводи позивача стосовно відсутності дозволу на виконання будівельних робіт та проектної документації на будівництво спірного гаражу, не можуть бути достатньою підставою для задоволення позову, оскільки даний вид документів повинен замовити АГК «Темп-1», так як користувачем земельної ділянки є саме кооператив, про що свідчить п. 5 підпункту 2 ст. 26 , розділу 1V регулювання забудови територій Закону України «Про регулюваняня містобудівної діяльності» (а.с. 185).

Не заслуговують на увагу й посилання позивача на недотримання п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування 17 квітня 1992 року № 44, щодо відстані 1,0 метрової відстані від найбільш виступної конструкції стіни, оскільки ці обставини жодними доказами не підтверджені. До того ж, порушення цих норм не може бути безумовною підставою для знесення споруди.

Щодо тверджень апелянта стосовно порушень правил пожежної безпеки, то ці твердження також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Так на плані евакуації, який затверджений правлінням кооперативу на момент будівництва гаражу, чітко зазначено аварійні проїзди та виїзди в кооперативі, та з цієї схеми вбачається, що побудований відповідачем гараж не перешкоджає такому проїзду.

В засіданні судової колегії представники позивача наполягали на тому, що спірний гараж побудований на земельній ділянці, на якій проходять потужні підземні електричні мережі ПАТ «Миколаївобленерго».

Проте зазначені обставини спростовані листом ПАТ «Миколаївобленерго» від 19 лютого 2018 року ( а.с. 202).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для його скасування.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого автогаражного кооперативу «Темп - 1» залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 10 травня 2019 року.