Справа № 465/1446/17 Головуючий у 1 інстанції: Масендич В.В.
Провадження № 22-ц/811/734/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова в складі судді Масендича В.В. від 20 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м.Львова від 20 липня 2017 року позов задоволено частково. Зобов'язано стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 від усіх доходів батька щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14 березня 2017 року. Зобов'язано стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 від усіх доходів батька щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто починаючи з 14 березня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1280 грн. в користь Державної судової адміністрації України.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити та судові витрати покласти на позивача. Вказує на те, що 11.12.2017 року звернувся до Франківського районного суду м.Львова із заявою про перегляд оскаржуваного заочного рішення, однак 16.05.2018 року ухвалою суду в задоволенні його заяви було відмовлено. Із оскаржуваним рішенням не згідний та вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Вказує, що згідно уточнених позовних вимог, позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання їхнього малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. та аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн., однак ухвалюючи заочне рішення суд вийшов за межі позовних вимог та прийняв рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина та на утримання позивача у розмірі по ј від усіх його доходів щомісячно. Вказує, також, що судом першої інстанції при прийнятті заочного рішення не враховано його матеріальний стан, не взято до уваги наявність у нього двох інших дітей та того, що згідно рішення суду від 9.09.2015 року з нього стягуються аліменти на їхнє утримання у розмірі 1/3 всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину. Таким чином з урахуванням двох рішень суду з нього підлягає стягнення 80% всіх доходів.

Відповідно до ст.368, ч.2 ст.369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, заяв про уточнення позовних вимог, зави про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ч.2 ст.77, ч.1 ст.79, ч.ч.1, 2 ст.80, ч.2 ст.84, ст.ст.180, 182, 184, 191 СК України та задовольняючи позов частково, виходив з того, що між сторонами укладено шлюб 25.02.2016 року. Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина до досягнення дитиною повноліття та на її утримання до досягнення дитиною трьох річного віку. Правилами ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається лише в разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Суд врахував те, що сторони разом не проживають, дитина проживає разом із матір'ю, батько матеріально їх не утримує, однак позивачем не надано суду даних про відповідача, не надано доказів чи має він постійне джерело доходів або нерегулярний, мінливий дохід. Тому, суд визначив розмір аліментів на утримання дитини та розмір аліментів на утримання позивачки по ј частці з усіх доходів відповідача.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи; обставини, які суд вважав встановленими лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

14.03.2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_4, який знаходиться на її утриманні та аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Уточнивши в подальшому позовні вимоги, остаточно просила: стягнути з відповідача аліменти на утримання сина щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. та аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною трьох річного віку.

В обґрунтування позову щодо стягнення аліментів покликалась на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач працював постійно, в ДЕПО «Львівзахід», однак згодом поїхав за кордон. Незважаючи на отримання доходів, допомоги на утримання дитини та її утримання не надає, хоч відсутність постійного місця праці не звільняє його від обов'язку утримувати дитину. Згоди щодо утримання дитини вони не дійшли. Вона на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Крім того, вказує, що син народився із вадами нирок та потребує постійного медичного нагляду, що зумовлює додаткові витрати. Тому вважала, що аліменти підлягають стягненню з відповідача в твердій грошовій сумі.

Стаття 84 СК України передбачає право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. А саме:

1. Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності.

2. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

3. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

4. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

5. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.

6. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Також за ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов'язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Як вбачається із вказаних норм закону спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором позивача, особи на чиє утримання та утримання дитини, з якою вказана особа проживає, стягуються аліменти.

Суд першої інстанції без врахування вказаних норм закону, що підлягали до застосування, вийшовши за межі позовних вимог, з власної ініціативи визначив спосіб та розмір стягнення аліментів з відповідача на користь позивача без врахування остаточно заявлених позовних вимог, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

Окрім наведеної статті Сімейного Кодексу України із норм матеріального закону, що регулюють спірні правовідносини вбачається таке.

За ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення), при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції чинній на даний час), при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ст. 184 СК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення), суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За ст. 184 СК України (в редакції чинній на даний час), суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Крім цього, із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено таке.

Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який народився у сторін під час їх шлюбу, що тривав з 25.02.2016 року до 7.03.2018 року (свідоцтво про народження сина від 02.11.2016р., серія НОМЕР_1.с. 3, копії паспортів сторін а.с. 5, 57, рішення про розірвання шлюбу між сторонами від 6.02.2018 року а.с. 125-126). На час звернення позивачки до суду та станом на час ухвалення судом першої інстанції рішення, сторони разом не проживали, хоча і перебували у зареєстрованому шлюбі (вказаного відповідачем не оспорювалось). Син сторін проживав та проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що знову ж не заперечується відповідачем. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трьох років та отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. щомісячно (копія довідки Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту ДГП ЛМР від 13.11.2018 р. а.с. 116). Позивачка заявила, що син потребує постійного догляду, також, і за станом здоров'я, оскільки народився із вадами нирок, що підтверджено копією витягу з історії хвороби №5434 та копією виписки із медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 39, 118).

Відповідач, щодо позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання сина та колишньої дружини в твердій грошовій сумі та розмірі зазначеному позивачкою не заперечував, будь - яких доказів надання дитині матеріальної допомоги, як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції не подав. Доказів про його працевлаштування, також, не представив, як не представив і доказів про відсутність доходів та не навів доводів про неможливість утримання ним колишньої дружини та спільної дитини. В той же час заперечив, щодо стягнення з нього аліментів у визначеному судом першої інстанції розмірі, зважаючи, зокрема, і на рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання ще двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини, в результаті чого аліменти визначені рішеннями судів складатимуть 80% його доходу. В підтвердження надав копію рішення Городоцького районного суду Львівської області від 9.09.2015 року (а.с.56) згідно якого з нього стягуються аліменти на утримання двох дітей: доньки Анастасії та доньки ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку і до досягнення ними повноліття.

Зважаючи на вказане, а саме те, що обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків; те, що відповідач протягом тривалого періоду, зокрема, з березня 2017 року (часу звернення позивачки до суду) неналежним чином виконує свій батьківський обов'язок з утримання сина сторін (доказів протилежного ним не представлено); відсутність даних про доходи відповідача; дані про доходи позивачки на утримання сина; наявність витрат позивачки на медичний догляд за дитиною сторін; те, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та фактично не має можливості працювати, однак має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років; те, що на утриманні у відповідача перебувають двоє інших неповнолітніх дітей та судом постановлено стягувати з нього аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу); те, що у матеріалах справи відсутні докази про неможливість надання відповідачем утримання дружині до досягнення дитиною трьох років та утримання дитини та навіть доводів про це не наведено; те, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років складає 1626 грн. (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»), що в силу ст. 182 СК України є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину, - колегія суддів вважає, що щомісячний розмір аліментів на утримання сина сторін, необхідних до стягнення з відповідача на користь позивача визначений позивачкою у розмірі 1500 грн. та щомісячний розмір аліментів на утримання позивачки до досягнення їхнім сином трьох років, у розмірі 1000 грн. не слід вважати надмірними, такими, яких не взмозі буде сплачувати відповідач або такими, що порушуватимуть права чи інтереси сторін або їх спільної дитини, із врахуванням обставин встановлених судом.

Зважаючи на вказане позовні вимоги слід вважати підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Тому, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково.

Рішення суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4 в розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з 14.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з 14.03.2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 року (досягнення дитиною 3 років).

Вказане не позбавляє сторін права, в подальшому у випадку зміни матеріального, сімейного стану, стану здоров'я, тощо, вирішувати питання про збільшення чи зменшення вказаної суми аліментів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 липня 2017 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 (тисяча п'ятсот) гривень щомісячно з 14 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на її утримання у розмірі 1000 (тисяча) гривень щомісячно з 14.03.2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення в межах стягнення платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1280 грн. за подання позовної заяви за такими реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: 6001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра