Головуючий у 1-й інстанції Якішина О.М.
У Х В А Л А

06 травня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Мироненко І.П., одержавши апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14 січня 2019 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування безпідставно отриманої суми соціальної допомоги, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14 січня 2019 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області (далі-УСЗН Великоновосілківської РДА Донецької області) безпосередньо до Донецького апеляційного суду 24 квітня 2019 року скерувало апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи тим, що 12 лютого 2019 року УСЗН Великоновосілківської РДА Донецької області вже було подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, з додержанням строків на апеляційне оскарження, разом з клопотанням про звільнення від сплати судового збору у зв'язку з відсутністю фінансування з державного бюджету на відповідні витрати. Ухвалою апеляційного суду від 22 лютого 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом сплати судового збору. Проте, зазначені недоліки усунуто не було через відсутність на рахунках управлінь коштів на відповідні витрати. Необхідна сума коштів надійшла на рахунок управління лише в квітні поточного року. У зв'язку із зазначеним, заявник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14 січня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження рішення суду складає тридцять днів. Проте, апеляційна скарга УСЗН Великоновосілківської РДА Донецької області на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14 січня 2019 року скерована 24 квітня 2019 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого розгляду справи у такому його аспекті як правова визначеність.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв'язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого ЦПК України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою і так далі.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 3 частини 4 ст. 356 ЦПК України передбачено, що однією з процесуальних вимог визначено надання документа про сплату судового збору.

Управління соціального захисту населення є органами, яким відповідно до Закону України «Про судовий збір» не надано пільг щодо сплати судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи зобов'язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

А отже, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Таким чином, не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження і доводи позивача щодо неналежного фінансування УСЗН Великоновосілківської РДА Донецької області з боку державного бюджету, оскільки особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень не є об'єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У зв'язку з вищевикладеним, наведені доводи для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, а у відповідності до ч. 2 ст. 127 ЦПК України УСЗН Великоновосілківської РДА Донецької області не зверталось із заявою про продовження строку на апеляційне оскарження при поданні першої апеляційної скарги у даній справі, таким чином у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити Управлінню соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14 січня 2019 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області до ОСОБА_1 про відшкодування безпідставно отриманої суми соціальної допомоги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя