Справа № 697/1851/19
Провадження № 2/697/568/2019
26 вересня 2019 року
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - Льон О.М.
за участю секретаря с/з - Дрянової Н.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обгрунтування позову зазначив, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В даному будинку зареєстрована його колишня дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично з 2007 року за місцем реєстрації не проживає. У добровільному порядку відповідачка не знялася з реєстраційного обліку, що змушує позивача звернутися до суду. Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 та встановити порядок виконання рішення суду.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяви про проведення судового засідання у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори Стеблиною С.В. 24.10.2006, за реєстровим № 2-2256 ( а.с. 10, 11).
15.11.2016 рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 26).
Відповідно до довідки Ліплявської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області № 02-33/1892 від 01.08.2019 ( а. с. 22), вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
З 2007 року відповідач ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 , не проживає, що підтверджується Актом фактичного проживання осіб ( а.с. 13).
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України.
Відповідно до положень ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у ньому.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником, або законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 267 ЦПК України та встановити порядок виконання цього рішення суду, зокрема, вказавши що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання.
Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст.12,81,89,247,263-265,280-289,354 ЦПК України, ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст.319,321,383,391,405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .
Встановити порядок виконання рішення суду, яким зазначити, що воно є підставою для реєстраційних органів для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , як такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням, без надання паспорта.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Головуючий О . М . Льон