Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 638/12578/17

провадження № 61-36923св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа - Харківська міська рада,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову апеляційного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Бровченка І. О., Бурлаки І. В., Яцини В. Б.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся із позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Харківська міська рада, про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до декларацій про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованих департаментом ДАБІ у Харківській області від 31 березня 2016 року № ХК 41, ОСОБА_3 є замовником реконструкції квартири АДРЕСА_1 під магазин.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09 листопада 2011 № 804, затверджено порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі - Порядок) (зі змінами рішення від 22 травня 2013 року № 319), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Порядок був прийнятий та оприлюднений Харківською міською радою на виконання вимог статті 22 Закону України «Про інформацію» у встановленому порядку, а саме на офіційному сайті Харківської міської ради (www.city.kharkov.ua), на офіційному сайті КП «Харківській міській інформаційний центр» (www.citvnet.kharkov.ua) та у газеті «Харьковские известия», а тому відповідно до частини першої статті 144 Конституції України, є нормативно-правовим актом, обов`язковим до виконання на території м. Харкова.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку пайова участь у розвитку інфраструктури м. Харкова є обов`язковою для всіх замовників (фізичних осіб-підприємців, фізичних та юридичних осіб), які мають намір здійснити нове будівництво, реконструкцію, розширення, капітальний ремонт, технічне переоснащення та реставрацію об`єкта містобудування на території м. Харкова, незалежно від форми власності замовника, розташування та функціонального призначення об`єкта будівництва.

Звернень від ОСОБА_3 ні до департаменту економіки та комунального майна, а ні до Харківської міської ради не надходило. Листом управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку департаменту економіки та комунального майна від 10 березня 2017 року №-170/0/114-17 направлено відповідачу для розгляду та підписання два оригінали договору про пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Відповідь на цей лист або укладеного договору чи протоколу розбіжностей до проекту договору управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна або Харківська міська рада від ОСОБА_3 не отримували.

Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради просив суд визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між ОСОБА_3 та департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради у запропонованій редакції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між ОСОБА_3 та департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради у редакції, запропонованій Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що реконструкція нежитлових приміщень та введення об`єкту в експлуатацію відбулася без укладання договору про пайову участь забудовника в розвитку інфраструктури м. Харкова, укладення якого є обов`язком для замовника будівництва і відповідач ухиляється від укладення договору.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що з наданого відповідачем в обґрунтування доводів апеляційної скарги листа Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю від 31 серпня 2016 року за вих. № 1143/0/250-16 вбачається, що на момент звернення Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради з позовом декларація про початок виконання будівельних робіт та декларація про готовність об`єкта до експлуатації вже були скасовані. Доказів того, що після 31 серпня 2016 року була інша декларація на початок виконання будівельних робіт, в матеріалах справи не міститься. Оскільки на момент звернення до суду з позовом (21 серпня 2017 року) декларація про початок виконання будівельних робіт була скасована (31 серпня 2016 року ), то відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання укладеним договору про пайову участь у розвиток інфраструктури м. Харкова.

Аргументи учасників справи

У травні 2018 року Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради через представника ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою на постанову апеляційного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції. При цьому посилається на те, що апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 не виконала обов`язку щодо укладення договору про пайову участь і не звернулася із заявою до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із заявою про укладення цього договору. Вказує, що після проведення будівельних робіт з реконструкції квартири загальна площа нежитлового приміщення збільшилася. Вважає, що скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації не є предметом розгляду у цій справі та не звільняє замовника від обов`язку пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, оскільки обов`язок щодо укладення договору виник з моменту реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Вказує, що при поданні до суду апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою листа Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю від 31 серпня 2016 року за вих. № 1143/0/250-16 відповідач не обґрунтував чому цей доказ не було подано до суду першої інстанції. Прийнявши цей доказ без клопотання та обґрунтування неможливості подання до суду першої інстанції, апеляційний суд порушив вимоги частини третьої статті 367 ЦПК України.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 01 лютого 2016 року департаментом ДАБІ у Харківській області було зареєстровано декларацію № 44 про початок виконання будівельних робіт по реконструкції квартири АДРЕСА_1 . Замовником реконструкції є ОСОБА_3 .

Згідно з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої департаментом ДАБІ у Харківській області від 31 березня 2016 року № ХК 41, ОСОБА_3 є замовником реконструкції квартири АДРЕСА_1 під магазин.

Управлінням соціально-економічного розвитку, планування та обліку департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на адресу відповідача були направлені листи: від 25 січня 2017 року № - 63/0/114-17 та від 10 березня 2017 року № -170/0/114-17, якими відповідача повідомлено про необхідність звернення до виконавчих органів Харківської міської ради для укладення договору про пайову участі у розвитку інфраструктури м. Харкова та два оригінали договору про пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Апеляційний суд на підставі наданого відповідачем в обґрунтування доводів апеляційної скарги листа Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю від 31 серпня 2016 року за вих. № 1143/0/250-16 встановлено, що наказом Інспекції від 31 серпня 2016 року скасовано реєстрацію наступних декларацій:

- про початок виконання будівельних робіт, що зареєстрована 01 лютого 2016 року № ХК 44 на об`єкт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 під магазин» (замовник ОСОБА_3 );

- про готовність об`єкта до експлуатації, що зареєстрована 31 березня 2016 року № ХК 41 на об`єкт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 під магазин» (замовник ОСОБА_3 ).

При задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок про те, що реконструкція нежитлових приміщень та введення об`єкту в експлуатацію відбулася без укладання договору про пайову участь забудовника в розвитку інфраструктури м. Харкова, укладення якого є обов`язком для замовника будівництва і відповідач ухиляється від укладення договору.

При скасуванні рішення суду першої інстанції та ухваленні нового про відмову у задоволенні позову апеляційний суд вказав, що на момент звернення департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради з позовом декларація про початок виконання будівельних робіт та декларація про готовність об`єкта до експлуатації вже були скасовані, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання укладеним договору про пайову участь у розвиток інфраструктури м. Харкова.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком апеляційного суду з таких підстав.

Аналіз змісту постанови апеляційного суду свідчить, що факт скасування декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації, був встановлений на підставі листа Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю від 31 серпня 2016 року за вих. № 1143/0/250-16, який надано відповідачем в обґрунтування доводів апеляційної скарги. Факт подання відповідачем листа Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю від 31 серпня 2016 року за вих. № 1143/0/250-16 у суді апеляційної інстанції підтверджується і матеріалами справи (а. с. 98).

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17 (провадження № 61-35488св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № №346/5603/17 (провадження №61-41031св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (провадження № 61-13405св18).

Апеляційний суд у порушення норм процесуального права, приймаючи докази, а саме - лист Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю від 31 серпня 2016 року за вих. № 1143/0/250-16, які не були подані до суду першої інстанції, не навів мотивів такого рішення. При цьому в ухвалі апеляційного суду Харківської області від 16 січня 2018 року про закінчення підготовки до апеляційного розгляду цивільної справи та призначення справи до розгляду зазначено, що додаткових доказів, клопотань про їх витребування або інших клопотань апеляційна скарга не містить.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, скасувати оскаржену постанову та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 3 200 грн. Тому з ОСОБА_3 на користь Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, яка підписана представником Романенко Тетяною Михайлівною, задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року скасувати.

Передати справу № 638/12578/17 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 3 200 грн судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова апеляційного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат