Справа № 308/8264/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

при секретарі судового засідання Міца О-Д.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в майні, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в майні.

Позовну заяву мотивує тим, він є сином та проживав разом із ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що після досягнення повноліття почав самостійно заробляти, в тому числі виїжджаючи на сезонні роботи за кордон, при цьому зберігав дружні відносини з батьком.

Зазначає, що за рахунок спільних з батьком коштів, ними було придбано майно, яке частково було продано, і виручені кошти вкладені в новостворене майно, а частково залишились. Зокрема, за час спільного проживання, ними був збудований будинок по АДРЕСА_1 , придбано автомобіль «Honda CR-V 2.4S-VTEC», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , та ряд земельних ділянок в АДРЕСА_1 : по АДРЕСА_1 , 6, - 0,03 га; по вул. Баб`яка, 11, - 0,06 га; Слов`янській набережній-Баб`яка, 8, - 0,06 га. Вказане майно чомусь було зареєстровано виключно на батька.

Однак, з невідомих позивачу причин, у його відносини з батьком втрутилася відповідач по справі, яка почала проживати разом з ОСОБА_5 , уклали шлюб, та фактично на день смерті останнього заволоділа його майном.

Враховуючи викладене, просить суд визнати за ним право приватної власності на Ѕ частину всього рухомого і нерухомого майна, що було зареєстровано за померлим ОСОБА_5 , в тому числі на будинок АДРЕСА_1 , автомобіль марки «Honda CR-V 2.4S-VTEC», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , земельні ділянки в АДРЕСА_2 , - 0,03 га; по вул. Баб`яка, АДРЕСА_3 , - 0,06 га; Слов`янській набережній-Баб`яка, 8, - 0,06 га.

Позивач у судовому засіданні підтвердив, що перебував з батьком у дружніх відносинах, вони здійснювали будівництво нерухомості та покупку транспортного засобу на спільні кошти. Вказав, що у 2006 році після продажу квартири на АДРЕСА_4 . АДРЕСА_5 дав батьку 12000 дол. США, а від продажу будинку на АДРЕСА_4 . Врабеля АДРЕСА_6 дол. США. Пояснив, що надати підтверджуючі документи суду не може, так як довіряв батьку та не вважав за потрібне укладати з ним правочини щодо передачі грошей.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, показала, що перебувала із ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі, спірне майно, частку у праві власності на яке просить визнати позивач, належало тільки померлому та було придбане на її та ОСОБА_7 кошти. Твердження позивача, що він давав кошти від продажу квартири на Заньковецькій є неправдивими, так як квартира належала ОСОБА_8 одноособово.

Представник відповідача також проти задоволення позову заперечила в повному обсязі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що є дружиною позивача посправі та вказала, що у її чоловіка були дружні стосунки з батьком та до 2001 року вони проживали разом. З 2000 по 2015 рік її чоловік працював інспектором відділу кадрів УМВС України в Закарпатській області. Зазначаила, що у 2004 році ОСОБА_10 одружився з відповідачем по справі і вони почали проживати разом. Однак, у період з 2007 по 2009 ОСОБА_11 ОСОБА_10 проживав з іншою жінкою. Зазначила, що у 2008 році був введений в експлуатацію будинок по АДРЕСА_1 за кошти її чоловіка, виручені від продажу іншого будинку у 2006 році. Також, за спільні кошти батька і її чоловіка був придбаний автомобіль Хонда у 2007 році та земельні ділянки на вул. Баб`яка та ОСОБА_12 . Наголосила, що кошти, на які здійснювалися покупки, були зароблені до 2000 року.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що з 2001 по 2011 рік був приватним підприємцем та займався торгівлею будматеріалами. Вказав, що знайомий з ОСОБА_14 та привозив йому на об`єкт будівництва на АДРЕСА_2 камінь та пісок у 2006-2007 роках. Зазначив, що розрахунки з ним проводив тільки ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні вказав, що тривалий час був у дружніх відносинах із ОСОБА_14 та повідомив, що останній замовляв у нього вікна та двері для свого будинку. Зазуважив, що оплачував покупку саме ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що проводив внутрішні роботи у будинку по АДРЕСА_2 на замволення ОСОБА_19 . Всі розрахунки за виконані роботи з ним проводив останній та його дружина.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що є матір`ю відповідача та вказала, що її донька почала проживати із ОСОБА_5 з 2004 року. Всі покупки та будівництво об`єктів нерухомості здійснювали за їхні власні кошти та кошти, виручені від продажу нерухомості, зокрема, будинку по АДРЕСА_7 . Додала, що перший раз побачила позивача на похоронах ОСОБА_7 .

Заслухавши пояснення позивача та його представника, доводи відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 41 Конституції України та стаття 319 ЦК України зазначають, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та право власності є непорушним та кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За приписами ст. ст. 16, 328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено та неоспорено сторонами у судовому засіданні, що ОСОБА_5 був батьком позивача ОСОБА_4 . Також, із свідоцтва про народження ОСОБА_21 серії НОМЕР_2 встановлено, що батьком останньої є ОСОБА_5 .

З оглянутої у судовому засіданні копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 13.01.2015 року (повторно) вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії Заповіту від 17.09.2012 року, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: автомобіль марки «Honda CR-V 2.4S-VTEC», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_4 дружині ОСОБА_2 ; все його майно (в тому числі, але не виключно, грошові суми та цінні папери, рухоме та нерухоме майно, майнові права), яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого не складалось, і все те, що належатиме йому за кордоном на день його смерті та що згідно із законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків (крім вищевказаного автомобіля), - в рівних частках дружині ОСОБА_2 та доньці ОСОБА_21 , по Ѕ частці кожній.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , з третіми особами без самостійних вимог: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Куліков Михайло Віталійович, Служба у справах дітей Ужгородської міської ради, Прокуратура Закарпатської області, про визнання заповіту недійсним було відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області від 16.08.2016 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2016 року залишено без змін.

Таким чином, вищевказаними судовими рішеннями встановлено правомірність заповіту ОСОБА_5 від 17.09.2012 року.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 встановлено, що власником автомобіля марки «Honda CR-V 2.4S-VTEC», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 . Також згідно копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_6 , власником будинку за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 317 кв.м., є ОСОБА_5 .

Стаття 1222 ЦК України визначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 був єдиним власником транспортного засобу «Honda CR-V 2.4S-VTEC», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , та наявність заповіту із розпорядженням останнього, що саме відповідач по справі є спадкоємцем вказаного рухомого майна, то позовна вимога позивача про визнання за ним Ѕ частки власності на вказаний автомобіль до задоволення не підлягає.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18897162 від 21.05.2008 року серії ССІ №746612 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 434012 від 08.05.2009 року, Фермерське господарство «Коник» є власником будинку за адресою АДРЕСА_2 , та об`єднаної земельної ділянки площею 0,0902 га за адресою АДРЕСА_2 .

Оскільки Фермерське господарство «Коник» набуло право власності на вищевказані земельні ділянки на підставах, не заборонених законом, а саме на підставі Договору від 15.04.2008 року, бланк ВКК № НОМЕР_8 , укладеним між ОСОБА_5 та фермерським господарством «Коник», в особі засновника та власника ОСОБА_22 , є правомірним набувачем та власником даного нерухомого майна, то позовні вимоги про визнання частки у праві власності на них є безпідставними та задоволенню також не підлягають.

Суд також не погоджується з доводами позивача стосовно того, що будинок АДРЕСА_1 належить позивачу, так як фактично побудований на його кошти, оскільки такі доводи спростовуються показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , а також копіями нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , суть яких зводиться до того, що оплата робіт та закупівля матеріалів на будівництво та ремонт будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , проводилась тільки ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_2 .

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, аналіз досліджених у справі доказів свідчить, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу позову, натомість такі його доводи знайшли своє об`єктивне спростування доводами відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача, тому суд вважає за необхідне покласти витрати, пов`язані із розглядом справи на позивача.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 13, 319, 328, 391-392, 1222-1223 ЦК України, ст.ст. 76, 81, 141, 258, 265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в майні залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Вжиті заходи забезпечення позову згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.08.2016 року скасувати.

Повний текст рішення складено 13.09.2019 року.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_8 ; рнокпп НОМЕР_9 ;

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.Р. Деметрадзе