Номер провадження: 22-ц/813/2905/19
Номер справи місцевого суду: 2-ц-912/2010
Головуючий у першій інстанції Кодінцева С.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Драганової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 07 грудня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про розірвання кредитного договору та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» звернувся до Болградського районного суду Одеської облаті з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що відповідно до умов кредитного договору № 014/0029/85/88409 від 18.02.2008 року, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 - Банк надав останньому кредит у розмірі 133 860 доларів США строком на 240 місяців з 18.02.2008 року по 18.02.2028 рік на придбання земельної ділянки зі сплатою 14.25 відсотків річних з погашенням кредиту та відсотків за кредитом щомісячно згідно з Графіком погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами, що є додатком № 1 до кредитного договору.

У порушення вимог п. 1.3.3. кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків, нарахованих за користування кредитом, відповідач належним чином не виконав, а саме: не здійснював щомісячно 18-го числа кожного місяця часткове погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитом відповідно до графіку, навіть після надіслання повідомлення, у відповідності до п.п. 9.1., 11.8. кредитного договору - не повернув позивачу, позичальнику, кредитні кошти та відсотки за користування цими коштами. В зв`язку з чим у нього, тобто відповідача ОСОБА_2 , перед позивачем, тобто Банком, станом на 18.11.2009 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 159 906, 72 долара США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 1 277 702 грн., у тому числі:

- заборгованість за кредитом - 132 586.80 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 1 059 408.31 грн.;

- заборгованість по відсоткам - 1 604.66 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 12 821.71 грн.;

- заборгованість за простроченими відсотками - 14 106.43 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 112 714.61 грн.

-заборгованість за пенею - 11 608.83 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 92 758.04 грн.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вищеназваним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 014/0029/85/88409 від 18.02.2008 року. Згідно п.п. 2.2 зазначеного договору, відповідач ОСОБА_1 на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням відповідача ОСОБА_2 , які виникають з умов кредитного договору № 014/0029/85/88409 від 18.02.2008 року.

У зв`язку з чим, позивач просив позов задовольнити у повному обсязі та стягнути солідарно з відповідачів суму кредитного боргу.

Відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про розірвання кредитного договору та визнання права власності за відповідачем (банком) на земельну ділянку, яка є предметом іпотеки та заяву про доповнення до зустрічного позову.

Зустрічний позов мотивований тим, що кредит позивачем був отриманий у розмірі 131 800 доларів США, що менше на 1 977 доларів США від суми, на яку посилається банк, а тому позивач вправі оскаржувати кредитний договір на тій підставі, що грошові кошти були отримані в меншому розмірі, ніж вказано в договорі. В зв`язку з цим, відповідачем (тобто банком) не вірно здійснені розрахунки щомісячного платежу та відсотків. Банк не вправі був видавати кредит у іноземній валюті, оскільки грошовою одиницею України є гривня. Зазначений кредитний договір не забезпечувався порукою оскільки договір поруки не укладався, боржник поручителя не знає, в екземплярі кредитного договору виданого на руки боржнику в п. 1.3.4 - поручитель не значиться, кредитний договір забезпечувався лише договором іпотеки. Відповідно до договору іпотеки, предметом іпотеки є земельна ділянка, власником якої є позивач за зустрічним позовом. Враховуючи, що банк розпочав процедуру стягнення на предмет іпотеки шляхом надіслання на адресу боржника ОСОБА_2 попередження від 29.05.2009 року за № 15-29/18-1612 в якому зазначив, що банк «вимушений вжити заходів щодо примусового стягнення боргу за рахунок Вашого власного майна», «банком буде звернене стягнення на предмет забезпечувального обтяження», посилаючись на п.п.5.5., 5.5.1. зазначеного договору, позивач вважає, що у разі невиконання ним (позивачем ОСОБА_2 ) умов кредитного договору, він має право передати у власність відповідача (тобто банку) для задоволення його вимог предмет іпотеки (земельну ділянку).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 07 грудня 2010 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0029/85/88409 від 18.02.2008 року 1 277 702.67 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) відповідає 159 906.72 долара США, у тому числі:

- заборгованість за кредитом - 1 059 408.31 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 132 586.80 доларів США;

- заборгованість за нарахованими відсоткам - 12 821.71 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 1 604.66 доларів США;

- заборгованість за простроченими відсотками - 112 714.61 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 14 106.43 доларів США;

- заборгованість за пенею - 92 758.04 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 11 608.83 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції судовий збір - 1 700 грн. та 120.00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про розірвання кредитного договору та визнання права власності відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 квітня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Болградського районного суду Одеської області від 07 грудня 2010 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Болградського районного суду Одеської області від 07 грудня 2010 року у частині задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення боргу та судових витрат з ОСОБА_1 та постановити у цій частині нове рішення про відмову у позові ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення суду переглядається лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з пручителя ОСОБА_1 В іншій частині рішення суду не оскаржено і тому в апеляційному порядку не переглядається.

Сторони у справі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Задовольняючи позов, стягуючи солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0029/85/88409 від 18.02.2008 року 1 277 702.67 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) відповідає 159 906.72 долара США, у тому числі:

- заборгованість за кредитом - 1 059 408.31 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 132 586.80 доларів США;

- заборгованість за нарахованими відсоткам - 12 821.71 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 1 604.66 доларів США;

- заборгованість за простроченими відсотками - 112 714.61 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 14 106.43 доларів США;

- заборгованість за пенею - 92 758.04 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 11 608.83 доларів США.

суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги є доведеними та обґрунтованими.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції з таким висновком суду не погоджується з нижче наведених підстав.

Судом встановлено, що

- 12 лютого 2008 року відповідач звернувся до Таїровського відділення ООД «Райффайзен Банк Аваль» з заявою про видачу кредиту на суму 133 860 доларів США та 18.12.2008 року між позивачем Відкрити акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Таїровського відділення Одеської обласної дирекції ВАТ Райффайзен Банк Аваль» (надалі перейменоване в Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/0029/85/88409, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 133 777 доларів США (п. 1.1.1 договору) на придбання земельної ділянки загальною площею 0.100 та за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 131 800 доларів США та на оплату комісії за надання кредиту в розмірі 1 977 доларів США (п.1.1.2) строком на 240 місяців (п.1.1.7.) з 18.02.2008 року до 18 лютого 2028 року (п. 1.1.5, п. 1.1.6), зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14.25 % річних п.1.2.1.). Відповідач ОСОБА_2 , позичальник за договором, зобов`язався сплатити банку комісію за надання кредиту у розмірі 1 977 доларів США (п. 1.3.1) та щомісячно, до 18 числа кожного календарного місяця (п. 1.3.3.), починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, здійснювати часткове погашення кредиту у розмірі ануїтетного платежу 1 687 доларів США та відповідно сплачувати проценти за користування кредитом (п.1.3.2, 1.3.3). Додатком до кредитного договору є графік погашення кредиту та інших платежів (а. с. 29-32);

- відповідно до п.п.2.1, 6.2 зазначеного договору кредитор, позивач по справі, повністю та в строк виконав зобов`язання по кредитному договору, видавши готівкою через касу Таїровського відділення Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» позичальнику, відповідачу по справі, кошти в сумі 131 800 доларів США;

- відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами кредитного договору, а саме п. 1.3.3. щодо своєчасного повернення кредитних коштів - не виконує та не сплачує відсотки за користування кредитом. Останній платіж ним було здійснено - у січні 2009 року, що вбачається з розрахунку заборгованості, копіями квитанцій та підтверджено самим відповідачем;

- 02 червня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було проведено зустріч з приводу заборгованості по кредитному договору, на якій відповідач пояснив, що коштів на погашення кредиту у нього не має, можливості вирішення цієї ситуації він, відповідач, поки не вбачає;

- позивач надсилав відповідачу ОСОБА_2 29.05.2009 року за вих. № 15-29/18-1611 попередження про необхідність погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, за № 15-29/18-1612 претензію-вимогу про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором № 014/0029/85/88409 від 18.02.2008 року та попереджував про наслідки невиконання боргових зобов`язань;

- 19 серпня 2009 року за № 5-2/3448 на адресу відповідача, позивач надсилав вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, запропонувавши відповідачу в тридцятиденний термін звернутися до відділення банку з метою досягнення згоди про врегулювання заборгованості за кредитним договором;

- названу вимогу відповідач ОСОБА_2 отримав 15.10.2009 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого листа;

- в якості забезпечення кредитного договору між кредитором, позивачем по справі, та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 014/0029/85/88409 від 18.02.2008 року, відповідно до п.2.2. якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Банком відповідати по борговим зобов`язанням боржника ОСОБА_2 , що зазначені в п. 1.3. цього договору, які виникають з умов кредитного договору № 014/0029/85/88409 від 08.02.2008 року, а саме повернути кредит в розмірі, зазначеному в п.1.3. даного договору, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмір, строки та у випадках, передбачених зазначеним кредитним договором (а.с. 40-43);

- у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором, претензія-вимога про необхідність погашення кредитної заборгованості надсилались позивачем по справі і поручителю ОСОБА_1 за № 15-29/18-1613 та № 15-29/18-1614 від 29.05.2009 року, за № 5- 2/3448 від 19.08.2009 року.

Аналізуючи спірні правовідносини, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обов`язком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Згідно з частиною першою статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Згідно з договором поруки від 18.02.2008 року, укладеному між сторонами, не встановлено строку, після якого порука припиняється.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що умова пункту 5.1 договору поруки про дію поруки до повного виконання Боргових зобов`язань за Кредитним договором, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України.

Тому в даному випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про припинення поруки за спливом встановленого законом часу.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Разом із цим, встановлені частиною четвертою статті 559 ЦК України строки, після закінчення яких порука припиняється, не відносяться до позовної давності.

Врегульовуючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної правової норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 та від 06 вересня 2017 року у справі № 6-623цс17.

Встановивши, що банк у відповідності до п. 9.1. Кредитного договору надіслав боржнику претензію з вимогою про погашення кредиту та сплату процентів, яку боржник отримав 15.10.2009 року і протягом 30-ти днів вимогу кредитора не виконав, суд першої інстанції не приділив уваги, що кредитор таким чином реалізував своє право в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України щодо дострокового погашення кредиту і що після спливу передбаченого договором 30-ти денного строку, строк виконання за кредитним договором № 014/0029/85/88409 від 18.02.2008 року, настав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в серпні 2010 року звернувся до Болградського районного суду Одеської області до боржника та поручителя з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто більше ніж через 8 місяців після настання строку виконання кредитного договору у зв`язку з реалізацією кредитором свого права в порядку ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Верховний Суд України у постанові від 07 жовтня 2015 року при розгляді справи №6- 263цс15 висловив наступну правову позицію: «Аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у цій нормі) не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності), а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже правовідносини поруки є такими, що припинилися.

Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред`явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання), то інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов`язки сторін за цим договором слід вважати припиненими».

Позивач пред`явив вимоги після припинення поруки за укладеним договором поруки, а саме коли у позивача немає суб`єктивного права на це. Тому, позовні вимоги позивача, пред`явлені ним до відповідача ОСОБА_1 , як до поручителя, за припиненою порукою не можуть бути задоволені судом.

Наведеного суд першої інстанції не врахував і дійшов до помилкого висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з поручителя ОСОБА_1 , як з солідарного боржника, заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за тілом кредиту, по процентам за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за тілом кредиту та за процентами.

При таких обставинах, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судвого рішення про відмову у задоволенні вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0029/85/88409 від 18.02.2008 року.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням ухвалення нового судового рішення, яким позивачу відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог до апелянта ОСОБА_1 , на користь позивача слід стягнути судові витрати за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 1700 грн. та ІТЗ судового процесу у розмірі 120 грн., а всього 1 820 грн. лише з відповідача ОСОБА_2

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги та відмовою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» у вимогах до апелянта, який будучи інвалідом 2-ї групи, є в силу Закону України «Про судовий збір» звільненим від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, з позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 550 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 07 грудня 2010 року в частині задоволення позову про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , реєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , як солідарного боржника, на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» (вул. Садова, № 10, м. Одеса, 65000; МФО 328351, Код , р/р НОМЕР_2 ) - заборгованості за кредитним договором № 014/0029/85/88409 від 18.02.2008 року 1 277 702.67 грн. (один мільйон двісті сімдесят сім тисяч сімсот дві гривні шістдесят сім копійок), що в еквіваленті по курсу НБУ станом 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) відповідає 159 906.72 долара США, у тому числі заборгованісті за кредитом - 1 059 408.31 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 132 586.80 доларів США; - заборгованості за нарахованими відсоткам - 12 821.71 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 1 604.66 доларів США; - заборгованості за простроченими відсотками - 112 714.61 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 14 106.43 доларів США; - заборгованості за пенею - 92 758.04 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 11 608.83 доларів США - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення як з солідарного боржника заборгованості за кредитним договором № 014/0029/85/88409 від 18.02.2008 року 1 277 702.67 грн. (один мільйон двісті сімдесят сім тисяч сімсот дві гривні шістдесят сім копійок), що в еквіваленті по курсу НБУ станом 18.11.2009 року (1 долар СІНА дорівнює 7.9903 грн.) відповідає 159 906.72 долара США, у тому числі заборгованості за кредитом - 1 059 408.31 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 132 586.80 доларів США; - заборгованості за нарахованими відсоткам - 12 821.71 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 1 604.66 доларів США; - заборгованості за простроченими відсотками - 112 714.61 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар США дорівнює 7.9903 грн.) складає 14 106.43 доларів США; - заборгованості за пенею - 92 758.04 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 18.11.2009 року (1 долар СІНА дорівнює 7.9903 грн.) складає 11 608.83 доларів США.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 1700 грн. та ІТЗ судового процесу у розмірі 120 грн., а всього 1 820 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в дохід держави судовий збір у розмірі 2 550 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 27.05.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова