Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 1512/17437/2012

провадження № 61-47757св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління, поданою представником Бабенко Наталією Сергіївною, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2018 року в складі судді Бескровного Я. В. та постанову апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2018 року в складі суддів: Ващенко Л. Г., Вадовської Л. М., Колеснікова Г. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Коротка історія справи

У грудні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України», банк) звернулося з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором відновлювальної кредитної лінії №2074-н від 5 липня 2007 року в розмірі 374 466, 27 грн, що був укладений на строк до 5 листопада 2017року.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 3 червня 2013 року позов банку було задоволено повністю та стягнуто заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 374466,27 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 5 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 3 червня 2013 року скасовано, справу призначено до судового розгляду на 5 грудня 2017 року.

5 грудня 2017 року позивач в судове засідання не з`явився, у зв`язку із чим справу було відкладено на 13 лютого 2018 року.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2018 року позовну заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» залишено без розгляду.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2018 року апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління - відхилено, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду - залишено без змін.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що належним чином повідомлений представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління повторно не з`явився у судове засідання 13 лютого 2018 року, в матеріалах справи відсутня заява представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління про розгляд справи за його відсутності, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У поданій касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2018, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

На обґрунтування доводів касаційної скарги заявник посилається на те, що суд першої інстанції, залишивши позов без розгляду, фактично позбавив банк права на захист своїх порушених прав з боку відповідача та порушив права банку на справедливий суд. Зокрема, банк вказує на те, що він звернувся з позовом 18 грудня 2012 року, а 3 червня 2013 року в справі постановлено заочне рішення про задоволення позову; у вересні 2017 року відповідач подала заяву про перегляд заочного рішення суду від 3 червня 2013 року і ухвалою суду від 05 жовтня 2017 року задоволено заяву про перегляд заочного рішення суду, справу призначено до розгляду на 05 грудня 2017 року.

У зв`язку з тим, що розрахунок заборгованості за кредитним договором, який є в матеріалах справи, складений 30 листопада 2012 року, а з листопада 2012 року і на теперішній час банк нараховує відсотки за користування кредитним коштами разом із пенею, позивач, користуючись своїм процесуальним правом уточнити позов, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, призначеного на 5 грудня 2017 року. Розгляд справи суд відклав на 13 лютого 2018 року, а 13 лютого 2018 року представник банка електронною поштою надіслав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із необхідністю уточнити розмір позовних вимог. Отже, банк подавав клопотання про відкладення розгляду справи, тому відсутні підстави для ствердження, що ним проігноровані судові засідання й не повідомлено про причини неявки.

Доводи інших учасників справи.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням вимог процесуального права та з правильним застосуванням норм матеріального права та просить залишити їх в силі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Під час розгляду справи суди установили, що 18 грудня 2012 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління звернулося з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 374 466,27 грн, що виникла станом на 30 листопада 2012 року та складається з: основного боргу за кредитом у розмірі 206000,00 грн, прострочених процентів за користування кредитом за період з 05 листопада 2007 року по 30 листопада 2012 року в розмірі 130322,29 грн, пеня згідно даних АБС «Барс» Millenium» за період з 18 квітня 2011 року по 30 листопада 2012 року в розмірі 38143,98грн.

3 червня 2013 року судом ухвалено заочне рішення, яке на підставі заяви відповідачки про перегляд заочного рішення суду, ухвалою суду від 5 жовтня 2017 року скасовано із призначенням справи до розгляду на 5 грудня 2017 року.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління був присутній у судовому засіданні, призначеному на 5 жовтня 2017 року і належним чином сповіщений про розгляд справи на 5 грудня 2017 року.

5 грудня 2017 року представник банку подав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на необхідність уточнення позовних вимог в частині розміру заборгованості за кредитним договором, яка була задоволена, і розгляд справи було відкладено на 13 лютого 2018 року.

14 грудня 2017 року представник ПАТ «Державний ощадний банк України» отримав судову повістку про виклик в судове засідання на 13 лютого 2018 року.

Судом апеляційної інстанції також установлено, що 13 лютого 2018 року о 14 годині 42 хвилини (справа призначалась на 15 годину) представник банку електронною поштою на електронну адресу суду надіслав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, вдруге посилаючись на необхідність уточнення розміру позовних вимог.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині п`ятій статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції правильно звернув увагу на ту обставину, що банк був повідомлений про повторне призначення судового засідання на 13 лютого 2018 року майже за два місяці, а саме 14 грудня 2017 року. Представник позивача електронною поштою надіслав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату із посиланням на необхідність уточнення розміру позовних вимог саме в день засідання, а саме за 15 хвилин до його початку. При цьому, банку мав достатньо часу для складання нового розрахунку заборгованості, а саме більше чотирьох місяців (з часу призначення справи до розгляду - 5 жовтня 2017 року по 13 лютого 2018 року), однак цим часом не скористався і не надав суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог в частині розміру заборгованості за кредитним договором.

При цьому слід звернути увагу на те, що частиною першою статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

При цьому частиною другою цієї статті визначено, що учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

З огляду на те, що Цивільний процесуальний кодекс України містить в собі чіткі строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій, а також строки для вирішення спору, суд першої інстанції правильно визначився із характером процесуальних дій, дійшов правильних висновків про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та правомірно залишив позов без розгляду.

Доводи касаційної скарги про те, що такі дії суду фактично позбавляють банк права на захист своїх порушених прав судом є необґрунтованими, оскільки відповідно до частини другої статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм процесуального права та зводяться до незгоди із судовим рішенням.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409-415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління, поданою представником Бабенко Наталією Сергіївною, залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська