Справа № 405/2328/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: Драного В.В.

при секретарі: Дерев`янко А.В.

розглянувши подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Красної Ангеліни Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Красна А.О. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 В обґрунтування подання зазначила, що у відділі на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 57257490 з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кіровоградського регіонального управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заборгованості в розмірі 396,566,53 грн., та на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в розмірі 438,037,17 грн. та в розмірі 130,959,26 грн. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник не має рухомого майна, працював у ТОВ «ОПТТОРГ-15», мав у власності земельну ділянку. Вказала, що боржник ухиляється від виконання вказаних зобов`язань, що до теперішнього часу ним не виконані. За таких обставин, просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до моменту виконання зведеного виконавчого провадження № 57257490.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку державного виконавця в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути подання на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що у задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Красної А.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_1 слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області перебуває зведене виконавче провадження № 57257490 з примусового виконання виконавчих листів: № 2-2655, виданого 13.11.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кіровоградського регіонального управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заборгованості за кредитним договором в розмірі 396566,53 грн.; № 405/3602/14-ц, виданого 16.09.2014 року цим же судом, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в розмірі 438037,17 грн. та судового збору 182 грн. з кожного; № 2-3862, виданого 28.08.2008 року Кіровським районним судом м. Кіровограда, про стягнення заборгованості за наданим кредитом в розмірі 130959,26 грн.

В ході примусового виконавчого провадження державним виконавцем здійснені заходи щодо встановлення майнового стану боржника, за наслідками яких встановлено, що боржник мав на праві власності земельну ділянку з кадастровим НОМЕР_1 , площею 1,75 га для ведення особистого селянського господарства, яка була реалізована шляхом проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ».

20.09.2018 року державний виконавець направила поштою ОСОБА_3 М. за місцем його реєстрації виклик, яким зобов`язала його з`явитися до виконавця щодо сплати боргу, однак він повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Також, державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє зареєстроване на праві власності інше нерухоме та рухоме майно; боржник не перебуває на обліку як пенсіонер; відсутня інформація про отримання ним доходу.

При цьому, боржник працював у ТОВ «ОПТТОРГ-15» до 24.10.2018 року, що підтверджується листом цього Товариства від 24.10.2018 року № 840.

Також, державним виконавцем встановлено, що боржник у період з 12.04.2017 року по 15.04.2017 року перебував за межами України.

Як вбачається з акту державного виконавця від 21.03.2019 року виходом державного виконавця за місцем реєстрації боржника, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що боржник, зі слів сусідів, за вказаною адресою не проживає близько п`яти років. Інші особи у цій квартирі також не проживають.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Розглядаючи дане подання та надаючи оцінку наданим заявником доказам, суд виходить з того, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням виконавця при виконанні судових рішень та рішень інших органів, у порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього, зокрема, судовим рішенням.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне в порядку ч. 3 ст. 12 ЦПК України суб`єктом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, тяжкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, - тобто він має змогу виконання зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Поряд з цим, обмеження конституційного права громадянина на вільне залишення території України в зв`язку з ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовими рішеннями є обґрунтованим лише за умови вжиття виконавцем всіх заходів, спрямованих на примусове виконання рішень, неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі вчинення всіх можливих виконавчих дій.

В обґрунтування необхідності встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України заявник посилається на те, що судове рішення боржником не виконане та останній ухиляється від його виконання.

З такою позицією державного виконавця суд не погоджується, виходячи з того, що самостійне невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про умисне ухилення від виконання покладених на нього обов`язків, а заявником не доведено наявності факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього судовими рішеннями обов`язків. Крім того, відсутні відомості про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, для застосування вказаного обмеження необхідною умовою є доведення доцільності такого обмеження в світлі сприяння виконанню зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, воно має бути виправданим та пропорційним. Така позиція суду в повній мірі узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні у справі «Хлюстов проти Росії» від 11.07.2013 (скарга № 28975/05).

Однак, державним виконавцем не надано жодного належного обґрунтування того, яким саме чином встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню покладених на нього зобов`язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 р. ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Факт невиконання судового рішення не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, для застосування вказаного заходу державному виконавцю необхідно довести наявність умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення. Зазначений захід, про який йдеться у поданні за тих доказів, що надає заявник, є порушенням права особи щодо вільного вибору місця проживання, вільного залишення території України, наданого ст. 33 Конституції України.

З огляду на викладене, суд вважає, що державним виконавцем у поданні не мотивовано та належними доказами не підтверджено, більш того, не обґрунтовано свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язання, при цьому заявником не доведено, яким чином застосовування до ОСОБА_1 за зведеним виконавчим провадженням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України може позначитися на виконанні покладених на нього зобов`язань, і те, що зазначений захід є дійсно необхідним та є достатні підстави вважати, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить в подальшому належне виконання боржником за зведеним виконавчим провадженням зобов`язань за рішеннями суду, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у зв`язку з його недоведеністю та безпідставністю.

На підставі ст. 33 Конституції України, ч. 3 ст. 269, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Красної Ангеліни Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний