27.05.2019 Справа № 469/222/18
2/469/109/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2019 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючої судді - Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання - Якубець С.В.
учасники справи:
представник позивача О.В.Андреєв (керівник) - не з`явився
відповідачка Маргарян ОСОБА_1 . - не з`явилась
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Позика до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
06 липня 2017 року між ПАТ УкрСиббанк та ТОВ Фінансова компанія Фінактив укладено договір факторингу №81 та договір про відступлення прав вимоги №1 за договорами іпотеки до договору факторингу №81 від 06 липня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований за №2258, відповідно до яких право грошової вимоги за кредитним договором та право вимоги за договором іпотеки відступлено ТОВ ФК Фінактив.
06 липня 2017 року між ТОВ ФК Фінактив та ТОВ ФК Позика укладено договір факторингу №81/1 та договір про відступлення прав вимоги №1 за договорами іпотеки до договору факторингу №81/1 від 06 липня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., зареєстрований за №663, відповідно до яких право грошової вимоги за кредитним договором та право вимоги за договором іпотеки відступлено ТОВ ФК Позика.
10 квітня 2018 року судом відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та встановлено строк для подання відповідачкою до суду відзиву на позов.
09 січня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача директор ТОВ ФК Позика Андреєв О.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання двічі не з`явилась та не повідомила причину своєї неявки, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду, про що свідчить оголошення про виклик до суду (а.с.72,75), відзив на позовну заяву суду не надала.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
З метою забезпечення виконання боржником своїх обов`язків за кредитним договором перед банком 04 жовтня 2007 року позивачем та відповідачкою укладено договір іпотеки, посвідчений 04 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області Барсковим А.В. в реєстрі за №722 (а.с.9-12). Відповідно до умов п.1.1 договору предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,2311 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Барсковим А.В. 04 жовтня 2007 року за реєстровим №719 та зареєстрованим в реєстрі правочинів від 04 жовтня 2007 року, витяг №4717688, номер правочину 2393222 (а.с.9-12). Вартість предмета іпотеки за взаємною згодою сторін визначена у розмірі 672732,10 грн. (п.1.2 договору).
06 липня 2017 року між ПАТ УкрСиббанк та ТОВ Фінансова компанія Фінактив укладено договір факторингу №81 (а.с.13-16) та складено акт приймання-передачі Права Вимоги (а.с.17).
06 липня 2017 року між ПАТ УкрСиббанк та ТОВ Фінансова компанія Фінактив укладено договір про відступлення прав вимоги №1 за договором іпотеки (а.с.18).
06 липня 2017 року між ТОВ Фінансова компанія Фінактив та ТОВ Фінансова компанія Позика укладено договір факторингу №81/1 (а.с.20-23) та складено акт приймання-передачі прав вимоги (а.с.24), у тому числі прав вимоги за договором іпотеки, укладеним з відповідачкою (а.с.25), що вбачається з договору про відступлення прав вимоги №1 за договорами іпотеки до договору факторингу №81/1 від 06 липня 2017 року (а.с.26-28).
На підставі ст.514 ЦК України до нового кредитора у зобов`язанні переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст.526-527,530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.
Згідно з ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 81/1 від 06 липня 2017 року, заборгованість відповідача перед позивачем складає 6230266,54 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту в гривневому еквіваленті 2478342,36 грн., заборгованість за процентами в гривневому еквіваленті 3751924,18 грн. (а.с.25).
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачкою укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка площею 0,2311 га, розташована з а адресою АДРЕСА_1 (а.с.9-12).
Пунктом 4.1.1 договору іпотеки передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за договором іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки, що здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або позасудового врегулювання у відповідності до умов договору та Закону України Про іпотеку, а також з інших підстав, передбачених законодавством України (п.4.2 договору іпотеки).
Відповідно до п.4.3 договору іпотеки право визначення підстави та способу стягнення належнить іпотекодержателю.
Розділ 5 договору іпотеки передбачає позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України Про іпотеку (п.5.2.1) або шляхом отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому законом України Про іпотеку (п.5.2.2).
Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України
Способи судового захисту цивільних прав та інтересів особи визначені у ч.2 ст.16 ЦК України, в якій, крім іншого, зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом що встановлений договором або законом.
За змістом даних норм власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права у суді, який визначається законом чи договором.
Спеціальним законом, який регулює питання звернення стягнення на предмет іпотеки, є Закон України Про іпотеку.
Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.
У частині першій статті 36 Закону України Про іпотеку зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотеко держателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті, договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України Про іпотеку; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
При цьому, згідно з ч.1 ст.37 Закону України Про іпотеку, правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.
Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачається лише у ст.ст.335, 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (ч.1 ст.328 цього Кодексу).
Аналогічні положення щодо можливості судового і позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки містить іпотечний договір, укладений між сторонами, п.5.2.2 якого містить застереження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу.
Умови іпотечного договору, укладеного між банком та іпотекодавцем, були погоджені сторонами у встановленому законом порядку, тобто договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.3 ЦК України.
Оскільки сторони договору дійшли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб, який зазначено позивачем у позовних вимогах, то зазначений спосіб може бути застосований лише у позасудовому порядку, у зв"язку з чим суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.
Як зазначено в п.8.13 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі №907/9/17, зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.
Виходячи із зазначених висновків Верховного суду, позовна заява містить вимогу майнового характеру.
Відповідно до змісту частини другої статті 6 Закону України "Про судовий збір", у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.
Згідно з абз.1 п.1 ч.1 ст.4 Закону України Про судовий збір, за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру передбачена ставка судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Позика до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата виготовлення повного тексту рішення 27 травня 2019 року.
Суддя: