Справа № 307/3934/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі БАЛАЖ Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 307/3934/18 за поданням приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Крегула Івана Івановича, заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про вирішення питання про звернення стягнення на земельну ділянку, за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Крегула Івана Івановича на ухвалу Тячівського районного суду від 24 грудня 2018 року, повний текст якої складено 24 грудня 2018 року, головуюча суддя Сойма М.М., -

встановив:

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Крегул І.І. 24.12.2018 звернувся із зазначеним поданням до суду мотивуючи наступним. У нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 57619398 із примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 11.01.2018 № 586 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 149000,00 грн. Приватний виконавець вжив необхідних заходів, спрямованих на примусове виконання рішення, 06.11.2018 наклав арешт на майно боржника, а також з'ясував, що за боржником зареєстровано 1/2 частина житлового будинку загальною площею 161,5 кв. м по вул. Народній, 111 в с. Ганичі Тячівського району Закарпатської області. За наявними офіційними даними щодо земельної ділянки, на якій знаходиться будинок, площею 0,1259 га, відомості про зареєстровані речові права відсутні. Водночас ділянка має кадастровий номер НОМЕР_1 і зареєстрована у Відділі Держгеокадастру в Тячівському районі.

У боржника відсутнє рухоме майно та грошові кошти, на які може бути звернено стягнення, відсутні банківські рахунки.

Відповідно до ст. 50 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу до нього земельну ділянку, а в разі, якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду по вирішення питання про звернення стягнення на таке майно (ст. 50 ч. 4 Закону, ст. 440 ч. 10 ЦПК України). При цьому, в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить до будинку, а в останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Судове рішення є обов'язковим до виконання (ст.ст. 129, 129-1 Конституції України), проте, боржник добровільно не виконує рішення, грошових коштів, на які можна звернути стягнення, не має, тому слід звернути стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Посилаючись на ці обставини, приватний виконавець Крегул І.І. просив вирішити питання про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,1259 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що зареєстрована Відділом у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та знаходиться за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Ганичі, вул. Народна, 111.

Ухвалою Тячівського районного суду від 24.12.2018 у поданні відмовлено. Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості, оскільки в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, а в останню чергу - на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Звернення стягнення на вказану земельну ділянку не може проводитися, позаяк на ній розташований будинок, а вимоги даної норми передбачають стягнення лише на окрему від будинку земельну ділянку. Крім того, у силу положень ст. 377 ч. 1 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить і право на земельну ділянку, на якій він розміщений.

Приватний виконавець Крегул І.І. оскаржив ухвалу суду як незаконну та необґрунтовану. Посилається загалом на ті самі обставини, якими мотивувалося подання. Зазначає також, що за змістом Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 50 ч. 2), разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, яка належить боржнику. Враховуючи, що право власності на земельну ділянку не зареєстровано, виконавець не може розпочати процедуру реалізації 1/2 частини будинку і вимушений відповідно до закону звернутися до суду по вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано за боржником. Крім того, черговість стягнення та інше майно боржника визначає виконавець, а якщо звертається стягнення на житловий будинок, то разом із ним звертається стягнення і на прилеглу земельну ділянку. Суд не врахував дійсного змісту відповідних норм Закону, в тому числі, щодо порядку звернення виконавця до суду для вирішення відповідного питання. Апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити подання.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність учасників процесу, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Встановлено, що виконавчим написом, вчиненим 19.10.2018 приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Барановою Ж.В. за реєстровим № 621, запропоновано стягнути з ОСОБА_3 , мешканки АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 11.10.2018 в сумі 149000,00 грн та витрати на вчинення виконавчого напису в сумі 2000,00 грн (а.с. 7).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Крегула І.І. від 06.11.2018 відкрито виконавче провадження № 57619398 із примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 10-11). Цього ж дня іншими постановами виконавець наклав арешт на все рухоме, нерухоме майно та кошти боржника (а.с. 13-14, 38-39).

Приватний виконавець Крегул І.І. з метою виконання рішення про стягнення боргу здійснив необхідні заходи, спрямовані на встановлення майнової маси, за рахунок якої можливе стягнення боргу, перевірив дані щодо державної реєстрації майнових прав, скерував відповідні запити щодо наявності у ОСОБА_4 рухомого, нерухомого майна, грошових коштів, банківських рахунків тощо (а.с. 15-20, 24-26, 36-37).

З відповідей, що надійшли від адресатів запитів, з іншої наявної інформації випливає, що транспортні засоби за ОСОБА_3 не зареєстровані, грошових коштів, за рахунок яких можливе виконання рішення, у боржника немає, актами виконавця від 06.11.2018 і від 22.12.2018 зафіксовано, що за адресою місця проживання боржника відсутнє належне їй рухоме майно чи грошові кошти (а.с. 21, 34, 35, 41-60).

Водночас даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 23.12.2018 № 150927249 підтверджується, що ОСОБА_3 належить 1/2 частка у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 161, 5 кв. м, житловою площею 39,0 кв. м по АДРЕСА_1, право власності зареєстровано 19.10.2010 (а.с. 18-20). Зазначене відповідає даним, зафіксованим у листах Тячівського РПТІ 05.12.2018 № 09/462 і від 14.12.2018 № 09/482 на ім'я приватного виконавця Крегула І.І. (а.с. 23, 26).

Відділ Держгеокадастру в Тячівському районі листом від 21.12.2018 № 32-7-0.27-1546/112-18, до якого додано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.06.2017 № НВ-017, повідомив виконавця про зареєстровану 02.06.2017 за ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1259 га, кадастровий номер НОМЕР_1, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по вул. Народній, 111 в с. Ганичі Тячівського району Закарпатської області (а.с. 27-33).

Попри реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, право власності ОСОБА_3 на цю земельну ділянку в порядку, передбаченому ст. 182 ч.ч. 1, 2, 4 ЦК України, ст.ст. 1, 2, ст. 3 ч. 1 п. 2, ч. 2, ст. 4 ч. 1 п. 1, ст. 5 ч. 1, ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 113, 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2012 № 1051 (у редакціях, чинних на час державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та на час розгляду подання судом першої інстанції), не було зареєстровано.

Таким чином, приватний виконавець Крегул І.І. виконав вимоги ст. 18 ч. 1 та інших положень Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII) щодо вжиття передбачених законом заходів для примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій, однак, позбавлений можливості продовжувати виконання зі стягнення боргу за рахунок нерухомого майна боржника.

Статтею 50 Закону № 1404-VIII передбачено, що:

звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна; при цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику; в останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник (ч. 1);

разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику (ч. 2);

після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку; у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно (ч. 4).

Отже, за змістом положень частини 1 статті 50 Закону № 1404-VIII у взаємозв'язку з іншими нормами цього закону та із законодавством про речі та право власності, стягнення може бути звернене на реально наявну річ, у першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику, у разі їх наявності, а в разі відсутності іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, та недостатності коштів для покриття боргу, воно саме в останню чергу звертається на житловий будинок, в якому проживає боржник. Тобто, звернення стягнення на житловий будинок, де мешкає боржник, допустиме за відповідних умов і за їх наявності не залежить безпосередньо від того, чи зверталося стягнення на інше майно боржника. Разом із будинком стягнення звертається також на прилеглу до нього земельну ділянку. Доказів наявності у боржника іншої, окрім як належної до будинку, земельної ділянки в справі немає. Слід враховувати також, що земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями є садибою, яка відповідно до ст.ст. 188, 381 ЦК України є об'єктом права власності, проте, реєстрація права власності на будинок і на земельну ділянку (складові садиби) здійснюється окремо.

Беручи до уваги, що право власності боржника на земельну ділянку, яка є невід'ємною частиною садиби, не зареєстровано встановленим порядком, приватний виконавець не має можливості стягувати борг за рахунок реалізації частки боржника у праві власності на житловий будинок. Таке стягнення в разі його здійснення порушуватиме права як боржника, так і набувача майна, позаяк створюватиме завідомо спірну та невизначену ситуацію щодо прав на відповідне майно, а відтак, порушуватиме й права стягувача у виконавчому провадженні.

Із положеннями частини 4 статті 50 Закону № 1404-VIII кореспондуються положення ст. 440 ЦПК України, відповідно до яких питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця (ч. 10).

За наведених обставин, приватний виконавець Крегул І.І. мав передбачені законом підстави для звернення до суду із зазначеним поданням із метою забезпечити подальше виконання рішення. Подання є достатньо обґрунтованим, на підтвердження його доводів суду були надані відповідні докази і матеріали, доводи подання, надані його ініціатором докази та наявність підстав для задоволення подання не були спростовані. Тлумачення судом положень ст. 50 Закону № 1404-VIII в той спосіб, що звернення стягнення на відповідну земельну ділянку не може проводитися, позаяк на ній розташований будинок, а вимоги даної норми передбачають стягнення лише на окрему від будинку земельну ділянку, необґрунтоване. Таке тлумачення суперечить дійсному змісту зазначених норм закону та безпідставно обмежує можливість звернення стягнення на відповідне майно та виконання рішення.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4 ЦПК України, апеляцію слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції, яка не відповідає вимогам ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, скасувати, подання приватного виконавця - задовольнити.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Крегула Івана Івановича задовольнити, ухвалу Тячівського районного суду від 24 грудня 2018 року скасувати, подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Крегула Івана Івановича про вирішення питання про звернення стягнення на земельну ділянку задовольнити, дозволити приватному виконавцю Крегулу І.І. звернення стягнення на земельну ділянку, право власності ОСОБА_3 на яку не зареєстровано в установленому законом порядку, площею 0,1259 га, кадастровий номер НОМЕР_1, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), зареєстровану в Державному земельному кадастрі Відділом у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області 02.06.2017, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Ганичі, вул. Народна, 111.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 26 квітня 2019 року.

Судді