Справа № 183/5890/18
№ 2/183/938/19
18 лютого 2019 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Городецького Д.І.
секретаря судового засідання - Макаренко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, треті особи - Комунальне підприємство "Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради", Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно, як на об'єкт спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
25 вересня 2018 року позивачі звернулись до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнили. В обґрунтування уточненого позову посилаються на те, що 25 квітня 1964 року ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_4 зареєстрували шлюб. У грудні 1983 року ОСОБА_3 став членом ЖБК "Присамар'я 44" та був зроблений перший внесок у сумі 3 700 карбованців на придбання квартири АДРЕСА_2 29 грудня 1983 року на їх сім'ю було видано ордер № 1116 серія А на вселення до вищезазначеної квартири. Під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, ними було виплачено суму пайових внесків у розмірі 8 550 карбованців 03 копійки та було оформлено право власності на вищезазначену квартиру за ОСОБА_3 З 1984 року ОСОБА_3 разом з ними був зареєстрований за вищезазначеною адресою та постійно проживали у спірній квартирі. 07 квітня 1997 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 вони є спадкоємцями за законом після його смерті. В установлений законом строк вони звернулись до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Однак, 22 серпня 2018 року, вони отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що у свідоцтві про право власності на спадкову квартиру міститься помилка в написанні по батькові спадкодавця, а саме замість "ОСОБА_8" зазначено "ОСОБА_7", крім того, не подано оригінал правовстановлюючого документу, оскільки за життя ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 належним чином не оформила право власності на належну їй 1/2 частку квартири, яка є спільним майном подружжя.
У зв'язку з чим позивачі вимушені звернутись до суду із цим позовом та просять:
- встановити факт, що має юридичне значення, а саме що свідоцтво про право власності на квартиру, видане 26 березня 1993 року на підставі рішення виконкому Новомосковської міської ради народних депутатів № 42 від 11 січня 1991 року належить ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4, в якому допущена помилка у написанні по батькові, а саме замість "ОСОБА_8", записано "ОСОБА_7";
- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 63,8 м2, житловою площею 36,9 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, як об'єкт спільного сумісного майна подружжя;
- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 63,8 м2, житловою площею 36,9 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.
В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явились, але надали суду окремі заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача - Новомосковської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав.
Представник третьої особи - Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 39).
Представник третьої особи - Комунального підприємства "Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради" у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.
Судом установлено, що з 25 квітня 1965 року по 07 квітня 1997 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 (а.с. 18). Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_2 (а.с. 19).
Відповідно до ордеру № 1116 серії А від 29 грудня 1983 року, виданого на підставі рішення виконкому Новомосковської міської Ради народних депутатів № 10/647 від 17 грудня 1983 року, ОСОБА_3, та членам його сім'ї надано право на вселення у трикімнатну квартиру, загальною площею 60,83 м2, житловою площею 36,83 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 23).
На підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок (домоволодіння) від 26 березня 1993 року, виданого на підставі рішення виконкому Новомосковської міської Ради народних депутатів № 42 від 11 січня 1991 року, ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 15).
Згідно розпорядження в.о. міського голови секретаря Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Горошка С. Г. № 61-р від 19 лютого 2016 року, виданого на виконання вимог Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", вулицю Радянська в м. Новомосковськ Дніпропетровської області перейменовано на вул. Гетьманська.
Судом установлено, що відповідно до повідомлення Комунального підприємства "Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради" № 242/18 від 23 квітня 2018 року, відповідно до інвентаризаційної справи станом на 29 грудня 2012 року, власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 26 березня 1993 року, виданого згідно з рішенням № 42 виконкому Новомосковської міської ради від 11 січня 1991 року, зареєстрованого в БТІ 26 березня 1993 року за р. № 65-1. Згідно з матеріалами інвентаризації, проведеної 23 березня 1993 року квартира має наступні технічні характеристики: загальна площа 61,1 м2, житлова площа 36,9 м2 (а.с. 22).
Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2, складеного станом на 20 вересня 2018 року, квартира розташована на дев'ятому поверсі дев'ятиповерхового будинку та складається з 3 кімнат, житловою площею 36,9 м2, у тому числі: 1-а кімната - 17,0 м2, 2-а кімната - 7,7 м2, 3-тя кімната - 12,2 м2, кухні площею 7,6 м2, вбиральні - 1,4 м2, ванної кімнати площею 2,7 м2, коридору - 11,4 м2, комори - 1,1 м2. Квартира обладнана балконом (терасою) - 0,8 м2 та лоджією - 1,9 м2. Загальна площа квартири - 63,8 м2, висота приміщень - 2,5 м (а.с. 16-17).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 07 листопада 2017 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 14).
За життя ОСОБА_3 заповіт не складав, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 7/2018, відкритої після його смерті (а.с. 53-56).
Судом встановлено, що 07 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про виділення їй у власність 1/2 частки квартири АДРЕСА_2, придбаної у період зареєстрованого зі спадкодавцем шлюбу (а.с. 53 зворот).
16 січня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та у вересні 2018 року - із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 53, 54).
Постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Носенка А. Г. від 22 серпня 2018 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, у зв'язку з не визначенням чинним законодавством України процедури видачі такого свідоцтва колишній дружині (а.с. 24).
Крім того, постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Носенка А. Г. від 20 вересня 2018 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, на вищезазначену квартиру, правовстановлюючий документ про належність спадкодавцю спадкового нерухомого майна виданий на ім'я ОСОБА_3, що не збігається із свідоцтвом про смерть спадкодавця (а.с. 25).
У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
На підставі частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
З огляду на викладене, випливає наявність розбіжностей в написанні по батькові спадкодавця позивача в правовстановлюючому документі про належність нерухомого майна та свідоцтві про смерть, що є перешкодою у реалізації позивачем ОСОБА_2 своїх прав як спадкоємця, а тому вимоги в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право власності на квартиру, видане 26 березня 1993 року на підставі рішення виконкому Новомосковської міської ради народних депутатів № 42 від 11 січня 1991 року на ім'я ОСОБА_3, був фактично виданий ОСОБА_3, що помер ІНФОРМАЦІЯ_4.
Що стосується вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спірної квартири, як об'єкта спільного сумісного майна подружжя, суд виходить з таких підстав.
Як зазначалось вище, з 25 квітня 1965 року по 07 квітня 1997 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3, за період зареєстрованого шлюбу, а саме 26 березня 1993 року, ними було набуто у власність квартиру АДРЕСА_2. У зв'язку з чим, до цих правовідносин належить застосовувати норми Кодексу про шлюб та сім'ю України, чинного на момент виникнення відповідних правовідносин.
Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення законодавства щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального розподілу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
З урахуванням того, що спірне майно є неподільною річчю, приймаючи до уваги, що позивачем заявлені вимоги про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірної квартири, враховуючи, що наявність будь-якої домовленості або шлюбного договору за життя ОСОБА_3 між сторонами судом не встановлено, суд приходить до висновку, що частки в цьому майні слід визнати рівними і кожному з них належить по 1/2 частці майна, набутого в шлюбі. А тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Стосовно вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд виходить з таких підстав.
У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що спадкодавцю за життя належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_2, позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після його смерті, який прийняв спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на частину спадкової квартири після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем належить визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 276, 280-282 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, треті особи - Комунальне підприємство "Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради", Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно, як на об'єкт спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право власності на квартиру, видане 26 березня 1993 року на підставі рішення виконкому Новомосковської міської ради народних депутатів № 42 від 11 січня 1991 року на ім'я ОСОБА_3, був фактично виданий ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 63,8 м2, житловою площею 36,9 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, як об'єкт спільного сумісного майна подружжя.
Визнати за ОСОБА_2, право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 63,8 м2, житловою площею 36,9 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4;
- позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне рішення суду складено 18 лютого 2019 року.

Суддя Д.І. Городецький