Провадження №2/760/4581/19
Справа №760/6275/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

представників позивача- Мазепи Н.М., Думи Ю.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд -2» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення з наданням іншого житлового приміщення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

-виселити відповідачів з кімнати № 233 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 ;

-переселити відповідачів з кімнати АДРЕСА_2 в кімнату АДРЕСА_1 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 .

Посилається в позові на те, що ПАТ «Трест «Київміськбуд -2» є власником гуртожитку по АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом на право власності від 18 вересня 1998 року серія НОМЕР_1 та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 135378618 від 23 серпня 2018 року.

Будівля за адресою: АДРЕСА_1 була побудована у 1953 році та на даний час перебуває у незадовільному технічному стані, комунікації будинку застарілі та не можуть експлуатуватися без проведення капітального ремонту або реконструкції, що підтверджується наступними документами:

-актом огляду приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 від 11 квітня 2017 року;

-технічним паспортом на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок АДРЕСА_1 ;

-висновком за результатами обстеження технічного стану будівельних конструкцій будівлі по АДРЕСА_1 від 7 вересня 2011 року;

-науково-технічним звітом з обстеження, визначення технічного стану конструкції та дослідження інженерно-геологічних умов в основі фундаментів гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 від 26 червня 2018 року;

-актом санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта м. Київ № 4904-4 від 30 листопада 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначені обставини також підтверджуються приписом Солом`янського районного управління ГУ ДСНС України у м. Києві про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки № 309 від 04 жовтня 2018 року.

Таким чином, незадовільний стан будівлі не викликає сумнівів, технічний стан конструкцій гуртожитку відноситься до ІІІ категорії технічного стану (непридатний до нормальної експлуатації) та IV категорії технічного стану (аварійний).

Законодавством України чітко встановлено, що використовувати як жиле можливо виключно приміщення, що відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам.

Таким чином, приміщення, яке не відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам, є нежилим і не може використовуватися для проживання людей.

З метою захисту життя та здоров`я людей, а також запобігання можливого руйнування будівлі, враховуючи невідповідність будівлі гуртожитку технічним показникам, непридатність будинку для проживання та заборону експлуатації будівлі в аварійному стані, приписами ДСТУ-Н Б в.1.2-18: 2016 , ним, як власником будівлі, було прийнято рішення про проведення комплексу заходів, пов`язаних із відселенням мешканців з непридатного для проживання (аварійного) гуртожитку та проведенням його реконструкції.

20 серпня 2018 року прийнято рішення про виведення будівлі з експлуатації та частково від`єднано від комунікацій.

За два місяці до виведення будівлі з експлуатації, починаючи з червня 2018 року, всім мешканцям гуртожитку було запропоновано переселитися у відремонтовані та підготовлені для проживання кімнати в іншому гуртожитку, що також належить ПАТ «Трест «Київміськбуд -2» за адресою: АДРЕСА_3.

Листами від 23 листопада 2018 року та 31 січня 2019 року відповідачі відмовилися переселятися в запропонований гуртожиток.

Відповідачі порушуючи вимоги закону, не вчиняють жодних дій, які б свідчили про їх намір переселитися у добровільному порядку до кімнати АДРЕСА_1, гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 і продовжують незаконно знаходитися у непридатній для проживання аварійній будівлі, чим порушують права власника гуртожитку на мирне володіння майном та перекладають відповідальність за своє життя та здоров`я на посадових осіб ПАТ «Трест «Київміськбуд -2».

В листопаді 2018 року в Департаменті з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було отримано повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, а також контрольну картку № НОМЕР_3 на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв`язку з встановленням тимчасової огорожі на період виконання підготовчих робіт з реконструкції гуртожитку.

Перебування відповідачів у непридатній для проживання (аварійній) будівлі позбавляє ПАТ «Трест «Київміськбуд -2», як власника будівлі, права розпочати роботи по її реконструкції, на проведення якої отримано всі дозвільні документи.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали.

Відповідачі в судове засідання двічі не з`явилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили.

Виходячи з цього та вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Скориставшись своїм правом, відповідачка ОСОБА_1 подала до суду відзив, в якому проти позову заперечувала.

Зазначає, що гуртожиток по АДРЕСА_1 побудований в 1953 році і перебуває у незадовільному технічному стані з вини позивача, як власника, однак не є аварійною і обвалом не загрожує.

Позивач, починаючи з 18 вересня 1998 року, і до цього часу не вчинив жодних дій по поточному ремонту гуртожитку.

Вважає також, що право власності на спірний гуртожиток на безоплатній основі позивачем набуто незаконно.

Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів того, що фізичний знос будинку становить 81 %, як і визнання будинку аварійним та таким, що підлягає реконструкції.

Зазначає також, що позивач не звертався до Київської міської ради, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання жилого будинку (гуртожитку) по АДРЕСА_1 аварійним чи таким, що підлягає знесенню.

Виконаний на замовлення позивача Технічний паспорт на будинок вважає неналежним доказом, оскільки особа, яка його виготовила, не попереджалася про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий експертний висновок, виготовлений ним технічний паспорт не містить номеру цивільної справи, що знаходиться у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва, не є кваліфікованим фахівцем у галузі будівельних технологій, і будь-яких відомостей про аварійний стан об`єкта дослідження - будинку АДРЕСА_1 в ньому не міститься.

Це ж стосується і Акту санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта м. Київ № 4904-4 від 30 листопада 2018 року.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

16 квітня 2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем заперечувались обставини, викладені відповідачкою в відзиві.

Представник позивача зазначає, що про визнання жилого будинку (гуртожитку) по АДРЕСА_1 аварійним та непридатним для проживання, Київська міська рада виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації повідомлена листом за № 00116 від 24 січня 2019 року.

Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом за № 056/920-3940 від 19 лютого 2019 року повідомив, що ПАТ »Трест «Київміськбуд-2», як власник будівлі, самостійно приймає рішення щодо придатності такої будівлі до нормальної експлуатації.

Зазначає, що згідно з вимогами закону всі обов`язки щодо утримання в належному санітарному стані жилих будинків (гуртожитків) належить до компетенції власника будинку.

В разі, якщо будинок не відповідає встановленим нормам санітарного та технічного стану, власник будинку може замовити відповідні експертні висновки про придатність його до нормальної експлуатації.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ст.ст. 319, 322, 323 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що позивач на підставі Свідоцтва про право власності від 18 вересня 1998 року серія ЖБ № НОМЕР_1 є власником гуртожитку по АДРЕСА_1 , побудованого в 1953 році.

/ а.с. 9 - 10 /

Статтею 77 ЖК України та Положенням про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженим постановою Ради Міністрів Української РСР № 189 від 26 квітня 1984 року, врегульовано питання про порядок визнання житлового будинку непридатним для проживання.

Згідно з п. 5 зазначеного Положення власник об`єкта житлової нерухомості може підтвердити, що житлова нерухомість непридатна для проживання на підставі:

а) акту обстеження стану жилого будинку з відповідним висновком;

б) технічного паспорта жилого будинку з даними про його фізичну зношеність;

в) висновку проектної або науково-дослідної організації (при необхідності) щодо технічного стану жилого будинку (жилого приміщення) та про неможливість або недоцільність проведення капітального ремонту будинку (жилого приміщення);

г) висновку органу або закладу санітарно-епідеміологічної служби щодо відповідності жилого будинку (жилого приміщення) санітарним вимогам.

Відповідно до Акту огляду приміщення гуртожитку від 11 квітня 2017 року, проведеного відповідно до наказу ПрАТ »Трест`Київміськбуд-2» від 06 квітня 2017 року, в момент обстеження будинок мав значні пошкодження: вертикальні та похилі тріщини, руйнування захисного шару бетону і оголення, корозія арматури несучих конструкцій залізобетонних балконних балок.

В приміщеннях загального користування - замокання, грибок, здуття штукатурки, корозія плит і балок перекриття.

При обстеженні внутрішніх приміщень також зафіксовані значні пошкодження.

Значні пошкодження технічного стану будинку зафіксовані в Висновку НВП »Будконструкція» від 07 вересня 2011 року.

З Технічного паспорта на будинок від 27 грудня 2018 року, виготовленого ФОП » ОСОБА_3 », в графі 21 «Характеристика будинку, допоміжних будівель та споруд» зазначено, що процент зносу будинку становить 81%.

Науково-технічним звітом з обстеження, визначення технічного стану конструкції та дослідження інженерно-геологічних умов в основі фундаментів гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 від 26 червня 2018 року встановлено, що в обстеженій частині будівлі наявні наступні ділянки та конструкції категорій технічного стану: 3 - непридатні до нормальної експлуатації; 4 - аварійні.

Згідно вимог п. 5 пп. 5.3.4 ДСТУ-НБ В.1.2-18:2016 експлуатація об`єкту, який має конструкції 4 категорії технічного стану, має бути зупинена до відновлення його експлуатаційної придатності або ліквідації.

/ а.с. 11 - 23 /

Даними документами підтверджено незадовільний стан будівлі, а також технічний стан конструкцій гуртожитку, який відноситься до ІІІ категорії технічного стану (непридатний до нормальної експлуатації) та IV категорії технічного стану (аварійний).

Відповідно до вимог ст.ст. 319, 322, 323 ЦК України, безпечна експлуатація майна покладається на власника майна.

Наказом ПрАТ »Трест`Київміськбуд-2» № 40 від 01 червня 2018 року в зв`язку з незадовільним станом будівлі гуртожитку було вирішено організувати повідомлення мешканців про виведення будівлі з експлуатації з 17 серпня 2018 року та розробити комплекс заходів, пов`язаних з виведенням будівлі з експлуатації.

Наказом № 53 від 20 серпня 2018 року прийнято рішення про виведення будівлі з експлуатації та частково від`єднано від комунікацій.

/ а.с. 24 - 27 /

За два місяці до виведення будівлі з експлуатації, починаючи з червня 2018 року, всіх мешканців гуртожитку, в тому числі відповідачів, листами від 06 червня 2018 року, 23 липня 2018 року, 14 вересня 2018 року 08 листопада 2018 року, 20 листопада 2018 року та 01 січня 2019 року було повідомлено про реконструкцію гуртожитку та відключення з 17 серпня 2018 року від зовнішніх мереж електропостачання, газопостачання, теплопостачання, водопостачання, водовідведення та виведення з експлуатації.

Цими ж листами відповідачам було запропоновано переселитися в кімнату АДРЕСА_1 гуртожитку ПрАТ »Трест`Київміськбуд -2» по АДРЕСА_3.

Листами від 23 листопада 2018 року та 31 січня 2019 року відповідачка ОСОБА_1 повідомила позивача про відмову від переселення в запропоноване житло, посилаючись на обставини, викладені в відзиві на позов.

Крім того, зазначила, що тривалий час проживає в гуртожитку та мала намір приватизувати займане житло відповідно до Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», однак внаслідок дій позивача вона позбавляється такого права.

/ а.с.28 - 34 /

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що основна маса жильців гуртожитку добровільно переселилися в інше житло, за виключенням декількох десятків сімей, у тому числі відповідачі до цього часу залишаються проживати в гуртожитку.

14 грудня 2018 року Департаментом з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ПрАТ »Трест`Київміськбуд-2» було видано повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, а також контрольну картку № НОМЕР_3 на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв`язку з встановленням тимчасової огорожі на період виконання підготовчих робіт з реконструкції гуртожитку.

Листом від 24 січня 2019 року за № 00116 Київська міська рада та Київська міська державна адміністрація була повідомлена позивачем про визнання жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 таким, що не відповідає санітарним та технічним вимогам і непридатним для проживання (нежилим), та просив визначитись щодо доцільності додаткового визнання жилого будинку по АДРЕСА_1 таким, що не відповідає санітарним та технічним вимогам і є непридатним для проживання (нежилим).

Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом за № 056/920-3940 від 19 лютого 2019 року повідомлено, що позивач, як власник будівлі, самостійно приймає рішення щодо придатності такої будівлі до нормальної експлуатації.

/ а.с. 36 - 37; 76 - 78 /

Відповідно до п. п. 17, 18 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 489 від 20 червня 2018 року, виселення з гуртожитків осіб, які проживають на умовах найму (оренди),здійснюється відповідно до ст. 132 ЖК України.

Спори, що виникають під час користування жилими приміщеннями в гуртожитку, розв`язуються у судовому порядку.

Відповідно до ст. 132 ЖК України виселення осіб, які проживають у гуртожитках, проводиться також у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом.

При цьому виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення.

Згідно зі ст. 50 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що кімната АДРЕСА_1 гуртожитку по АДРЕСА_3 має належний санітарний та технічний стан, в гуртожитку проведений ремонт та підготовлений для переселення та проживання людей.

Відповідачі, відмовляючись від переселення, будь-яких аргументів цьому не приводять.

Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч.ч.1,2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тобто, законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

З точки зору цивільного законодавства до прав, що підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові та особисті немайнові права, належні суб`єктам цивільного права, що входять до змісту їх правоздатності.

Таким чином, цивільне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в справі № 6-951цс16 від 24 травня 2017 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, з урахуванням норм ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що діями відповідачів порушуються права позивача, як власника будівлі, направлені на створення безпечних умов проживання в належному йому на праві власності гуртожитку, а тому вимоги позивача, направлені на їх захист, суд вважає обгрунтованими.

Суд не приймає до уваги заперечень відповідачки, викладених у відзиві, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 3-зп від 25 грудня 1997 року / у справі за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України / права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Надавши до суду докази аварійності спірного гуртожитку та його потребу в реконструкції, а також небезпечних умов для проживання людей, позивач довів існування підстав, необхідних для виселення відповідачів з гуртожитку.

Таким чином, з точки зору закону, обов`язок довести обставини, зазначені в відзиві, а саме незаконність дій позивача, покладається на відповідачів, які оспорюють це право.

Тобто, спростувати цю презумпцію - наявність підстав для реконструкції, аварійності гуртожитку та підстав для виселення має сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості, визначеним ст. ст. 77-78 ЦПК України, та за правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком даної сторони.

За змістом ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідачі, не з`явившись до суду, будь-яких доказів в обґрунтування приведених у відзиві обставин, не надали.

Виходячи з цих обставин та викладеного вище, відсутності доказів з боку відповідачів незаконності дій позивача, суд не приймає до уваги приведені в відзиві твердження.

Посилання відповідачки ОСОБА_1 на свої права, як мешканця гуртожитку, гарантовані Законом України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до преамбули даного Закону він не регулює відносин мешканців гуртожитків, які знаходяться у власності та передані до статутних капіталів у порядку приватизації.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує, що відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Про це ж зазначається і в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 02 березня 2011 року.

Суд вважає, що дії позивача, як власника аварійного житла, направлені на створення та забезпечення безпечних умов для проживання мешканців гуртожитку, непридатного для проживання та його реконструкції, захисту життя та здоров`я людей, запобігання можливого руйнування будівлі, не є порушенням прав відповідачів, як мешканців гуртожитку, а дії по виселенню відповідачів з цією метою, в контексті ст.8 Конвенції, є виправданими та відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача 1 921, 00 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 20, 316, 319, 322, 323 ЦК України, ст. ст. 50, 77, 132 ЖК Української РСР, Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 489, Положенням про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженим Постановою Ради Міністрів Української РСР від 26 квітня 1984 року № 189, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 / адреса: АДРЕСА_1 ІН НОМЕР_4 /, ОСОБА_2 / адреса: АДРЕСА_1 невідомий / з кімнати АДРЕСА_2 гуртожитку АДРЕСА_1 з наданням іншого жилого приміщення - кімнати АДРЕСА_1 гуртожитку по АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 / адреса: АДРЕСА_1 ІН НОМЕР_4 /, Барсукової ОСОБА_4 / адреса: АДРЕСА_1 невідомий / на користь Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд -2» / 03151 м. Київ вул. Народного ополчення, 26-А, / 1 921, 00 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 травня 2019 року.

Суддя Л.А. Шереметьєва