Справа № 509/1637/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

за участю секретаря судового засідання Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Овідіополь цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Маякська сільська рада Біляївського району Одеської області про встановлення факту спільного проживання однією сім"єю зі спадкодавцем

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження згідно ст. 293 ЦПК України про встановлення факту, спільного проживання однією сім"єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 , у віці 65 років. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке вона фактично прийняла як єдиний спадкоємець, й бажає отримати передбачені законом документи. Проте, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено з підстав пропущеного строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що зважаючи на похилий вік матері, на постійній основі проживала з нею за адресою: АДРЕСА_1 - за місцем реєстрації матері, що підтверджується довідками відповідного зразка. За період їх спільного мешкання - як доньки та матері, вона доглядала за нею, оскільки матір мала похилий вік, купувала ліки тощо.

В судове засіданні представник заявника не з"явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності з підтримання вимог.

Заінтересована особа в судове засідання не з"явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечуючи проти задоволення заяви.

За таких підстав суд визнав за можливе справу розглядати у відсутність зазначених осіб на підставі доказів, наявних у матеріалах справи й згідно поданих ними заяв.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ст. 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявниці ОСОБА_2 , у віці 65 років.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке заявник фактично прийняв в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України як єдиний спадкоємець, й бажає отримати передбачені законом документи. Проте, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено з підстав пропущеного строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

На постійній основі заявник, зважаючи на похилий вік матері - ОСОБА_3 , проживала з нею за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками відповідного зразка.

Так, відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За період їх спільного мешкання - як доньки та матері, вони вели спільне господарство, мали спільний побут, вона доглядала за нею, оскільки матір мала похилий вік, купувала ліки тощо.

Також факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом про народження заявника ОСОБА_1 , що підтверджує її родинний зв"язок з померлою ОСОБА_3 , довідкою про місце реєстрації померлої за час її життя.

Метою встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є отримання права на спадщину.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З метою виконання вимог чинного законодавства, перевірки доводів заявника, судом було встановлено, що заявник до нотаріуса про відмову від спадщини не звертався.

Відповідно до п.23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту спільного проживання є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що заявник та померла на постійній основі вели спільне господарство, мали спільний побут, жили єдиною сім"єю, тобто встановлений факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного, ч.2 ст. 3 СК України, ч.3 ст. 1268 ЦК України, з урахуванням п.23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, керуючись п. 9розділу ХІІ ПерехіднихположеньЦПКУкраїни, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім"єю з її матір"ю - ОСОБА_3 , по день смерті останньої, до ІНФОРМАЦІЯ_1 року за адресою: Одеська область АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Суддя : Кочко В.К.