У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без розгляду

24 травня 2019 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого-судді Тептюка Є.П.

при секретарі Федоровій Л.С

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представник відповідач Сучила А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси цивільну справу за позовом заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави до Головного Управління Держеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу, визнання незаконним договору купівлі-продажу, визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

29.12.2018 року, заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Головного Управління Держеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу, визнання незаконним договору купівлі-продажу, визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки.

26.04.2019 року від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Сучило А.О. через канцелярію суду надійшла письмова заява про залишення позову без розгляду та відкладення розгляду справи.

26.04.2019 року на електронну пошту суду від представника ГУ «Держгеокадастру» у Черкаській області Самофал М.С. надійшло письмове клопотання про відкладення судового засідання, оскільки відповідно до Положення «Про державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого Постановою КМУ №15 від 14.01.2015 року голова Держгеокадастру в межах повноважень організує та контролює виконання в апараті Держгеокадастру та його територіальних органах законів України, а також скасовує повністю чи в окремій його частині акти територіальних органів Держгеокадастру, у зв`язку з чим ГУ «Держгеокадастру» у Черкаській області направлено лист до Держгеокадастру для скасування оскаржуваного наказу.

06.05.2019 року від представника ГУ «Держгеокадастру» у Черкаській області Самофал М.С. через канцелярію суду надійшло письмове клопотання про залишення позову без розгляду з тих підстав, що прокурор не надав суду належних та допустимих доказів того що захист інтересів держави не здійснює чи неналежним чином здійснює орган державної влади до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Уповноваженим органом є ГУ «Держгеокадастру» у Черкаській області. Крім того прокурор не надав доказів прокурорського реагування.

У своєму письмовому обґрунтуванні від 06.05.2019 року представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 зазначив, що скасування оскаржуваного наказу, визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна є непропорційним втручанням держави в особі прокурора у право на мирне володіння майном, у зв`язку з чим просив залишити позов без розгляду.

22.05.2019 року від заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що Держгеокадастр не наділений повноваженнями на звернення до суду з позовами про скасування власних наказів та витребування незаконно вилучених земельних ділянок, що вибули із розпорядження держави у приватну власність.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, проте дане поняття є оціночним, оскільки прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних прав або інших інтересів держави. При цьому встановлено, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган, але прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Зважаючи на вищевикладене позивач просив відмовити у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

23.05.2019 року від відповідача Сича С.В. через канцелярію суду надійшла письмова заява про залишення позовної заяви без розгляду. Раніше подана ним заява про визнання позовних вимог була зумовлена моральним тиском з боку заступника керівника місцевої прокуратури.

23.05.2019 року від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 надійшли письмові пояснення в яких зазначено про перевищення прокурором повноважень та вплив на ГУ «Держгеокадастру» у Черкаській області. Зокрема позивачем не надано доказів та не доведено відсутність здійснення захисту інтересів держави належним чином, не доведено відсутність у Головного управління повноважень щодо звернення до суду або ж вирішення зазначеного питання у позасудовому порядку. Крім того, Черкаська місцева прокуратура яка є структурним підрозділом та не є юридичною особою не може бути позивачем у справі.

У даному судовому засіданні представник ГУ «Держгеокадастру» у Черкаській області Самофал М.С. заявила клопотання про залишення позову без розгляду через відсутність у прокурора підстав та повноважень для звернення з відповідним позовом до суду.

Представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 . підтримав клопотання.

Прокурор заперечував проти залишення позовної заяви без розгляду, оскільки він мав усі підстави для звернення з даним позовом до суду.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень.

Всі ці докази в своїй сукупності є підставами для здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді. Разом з тим, їх відсутність в силу статті 23 Закону України «Про прокуратуру» виключає таке представництво.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № З-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. З мотивувальної частини).

Також Конституційний Суд України в рішенні № 18-рп/2004 від 1 грудня 2004 року, дав визначення поняття охоронюваного законом інтересу, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції 1963 року) та інших законах України. В даному випадку мова йдеться про користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, яке обумовлене загальним змістом об`єктивного та прямо не опосередкованого в суб`єктивному праві простого легітимного дозволу і є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення потреб, що не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим принципам.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Посилання прокурора на порушення відповідачем певних норм чинного законодавства самі по собі не можуть бути доказом порушення інтересів держави та підставою для представництва. Прокурор зобов`язаний зазначити, в чому саме полягає не абстрактний, а конкретний матеріальний або нематеріальний інтерес держави.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 03 квітня 2019 року по справі №909/63/18 наголосив, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває права на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, передбачає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Підстави представництва прокурором інтересів держави з`ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора.

Відповідно до ст. 1, ч. 22 ст. 11 Положення «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», що затверджено Постановою КМУ від 14 січня 2015 р. № 15 - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Голова Держгеокадастру серед інших своїх повноважень скасовує повністю чи в окремій частині акти територіальних органів Держгеокадастру.

Враховуючи, що ГУ «Держгеокадастру» у Черкаській області самостійно звернулось до Голови Держгеокадастру з проханням скасувати оскаржуваний наказ, не має підстав вважати, що ГУ «Держгеокадастру» у Черкаській області не здійснює або неналежним чином здійснює захист інтересів держави у сфері земельних відносин.

Доводи прокурора, про не наділення повноваженнями звернення до суду ГУ «Держгеокадастру» у Черкаській області є необгрунтованими.

За змістом розділу II ЦК України особи поділяються на фізичні та юридичні. Саме по собі набуття статусу юридичної особи, є набуттям і такого права як звернення до суду, що закріплено в статтях 91,92 ЦК України, статтях 46,47 ЦПК України та статті 6 Конвенції про права людини і основоположних свобод.

Таким чином вказане право не може визначатись одною юридичною особою іншій.

Отже Головне Управління «Держгеокадастру» у Черкаській області мало право на звернення до суду з позовом, у зв`язку з чим прокурор не міг набути статусу позивача та звертатись до суду.

Отже, у даній справі судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання ГУ «Держгеокадастру» у Черкаській області, яке є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту інтересів держави. Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Прокурор на думку суду також не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Враховуючи, що нову редакцію Закону України «Про прокуратуру» прийнято саме з метою наближення до міжнародних стандартів, при її застосуванні слід брати до уваги, що зазвичай Європейський суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора в судовому провадженні та вирішує, наскільки участь прокурора в розгляді справи відповідає принципу рівності сторін, вивчаючи кожний випадок окремо.

Так, у справі «Gregorio de Andrade v. Portugal» (№41537/02, 14.11.2006) ЄСПЛ відзначив, що держава несе відповідальність за дії або бездіяльність працівників прокуратури при виконанні ними службових обовязків (п.38).

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

Крім того, у справі «Ferreira Alves v. Portugal» (№25053/05, 21.06.2007) ЄСПЛ наголосив, що не має значення, чи виступає прокурор як сторона у справі, оскільки він може вплинути на рішення суду, і такий вплив потенційно може бути не на користь заявника (п.38).

У справі «Менчинська проти Росії» (№42454/02,15.01.2009) ЄСПЛ відзначив, що сторонами цивільного провадження є позивач та відповідач, яким надаються рівні права,зокрема право на юридичнудопомогу. Підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян (дітей,осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не взмозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаютьсяі нтереси великого числа громадян, або увипадках, коли потрібно захистити інтереси держави (п.35). Просте повторення прокуратурою правових доводів, які наводяться однією зі сторін процесу, має сенс лише в тому випадку, коли це відбувається з метою впливу на суд. У звязку з цим ЄСПЛ послався на резолюцію Парламентської асамблеї ОСОБА_4 Європи №1604 (2003) щодо ролі прокуратури в демократичному суспільстві, заснованій на верховенстві права, відповідно до якої її функції не повинні давати приводу для конфлікту інтересів або бути перепоною для окремих осіб для звернення за захистом своїх прав (п.38).

п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Відсутність визначених підстав для представництва інтересів держави, свідчить про заявлення позову особою (прокурором), яка не має процесуальної дієздатності та є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що прокурором не подано належних та допустимих доказів відповідно до вимог процесуального закону про те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави, суд приходить до висновку, що клопотання представників відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду обґрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Позовну заяву заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави до Головного Управління Держеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу, визнання незаконним договору купівлі-продажу, визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки - залишити без розгляду.

Ознайомитись з повним текстом ухвали, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на ухвалу можуть бути подані протягом 15 днів з дня її складення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області або безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 28.05.2019 року.

Суддя: Є. П. Тептюк