ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/817/19
Провадження №2/477/585/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті батька залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадковий будинок.

Посилаючись на те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті батька і прийняла спадщину, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча батько законно володів будинком, тому просила позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Позивачка в своїй заяві просила позов задовольнити, а представник відповідача позов визнав і не заперечував проти його задоволення.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін в підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 200 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер громадянин ОСОБА_2 і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповіту ОСОБА_2 судом не встановлено, тому спадкування повинно здійснюватися за законом.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до довідки Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 07 червня 2011 року на час смерті ОСОБА_2 з ним були зареєстровані та проживали дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_1 , тобто позивачка, а також зять та двоє онуків.

За положенням ст. 1261 ЦК України дружина та дочка померлого спадкоємця відносяться до спадкоємців першої спадкування за законом.

Відповідно до спадкової справи, заведеної 07 лютого 2011 року після смерті

ОСОБА_2 приватним нотаріусом Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області Сапегою О.П., із заявою при прийняття спадщини звернулася тільки позивачка ОСОБА_1 Інша спадкоємиця дружина померлого ОСОБА_3 , своєю заявою від 15 червня 2011 року відмовилася від спадщини після смерті ОСОБА_2

Тобто доказами підтверджено, що позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину.

В той же час, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини за законом на житловий будинок вона отримала від приватного нотаріуса Сапеги ОСОБА_4 письмове роз`ясення про неможливість оформлення спадщини за нею в такому порядку через не представлення нотаріусу належним чином оформлених правовстановлюючих документі на цю спадщину.

За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз`яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Що і стало підставою для звернення позивачкою до суду із даним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що у неї відсутня можливість отримати правовстановлюючі документи на будинок у позасудовому порядку.

Так, спадкодавець ОСОБА_2 за свого життя, побудувавши будинок, не отримав свідоцтво про право власності на нього та не зареєстрував його у відповідному державному органі.

Відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , був побудований в 1965 році, літня кухня та інші господарські будівлі і споруди в період з 1970 1978 років.

Згідно з даними того ж технічного паспорту, житловий будинок має житлову площу 45,6 кв.м., загальну площу 49,5 кв.м.

Відповідно до записів у погосподарській книзі Галицинівської (раніше територія Лиманівської) сільської ради Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області житловий будинок по АДРЕСА_1 існує та рахувався на праві приватної власності за ОСОБА_2 як за головою господарства, в тому числі і на час його смерті.

При цьому, згідно з постановою ЦВК № 437 від 07 жовтня 2016 року

с. Лимани Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області увійшло до складу об`єднаної територіальної громади Галицинівської сільської ради Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області.

До 2004 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилося питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 1 березня 1985 року № 105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатком списків громадян, яким ці будинки належали.

До вказаних правовідносин також підлягала застосуванню Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26.

Такими чином, записи у погосподарських книгах визнавалися у якості актів органів влади (публічної), що підтверджують право приватної власності.

За такого, наявність достовірних даних свідчать про те, що ОСОБА_2 за свого життя на законних підставах мав у власності житловий будинок і мав всі законні підстави для отримання свідоцтва про право власності на будинок, але цього не здійснив.

Однак це не скасовує належність йому будинку.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Належність померлому земельних ділянок підтверджується вказаними вище державними актами на них.

В результаті, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок належав ОСОБА_2 і це майно входить до складу спадщини після його смерті.

Слід відмітити, що Постановою Верховної ради України № 13-VIII від 19 травня 2016 року Про перейменування окремих населених пунктів та районів Жовтневий район було перейменовано на Вітовський.

У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок з господарськими спорудами та будівлями належав ОСОБА_2 і дане майно після його смерті входить до складу спадщини, тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці в справі як єдиній спадкоємиці першої черги за законом, з врахуванням відмови від цієї спадщини іншої спадкоємиці.

Беручи до уваги, що іншим способом, окрім судового порядку, позивачка не може захистити своє спадкове майнове право через зміни в законодавстві порядку реєстрації права власності на нерухоме майно, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Р.В. Козаченко