Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1881/18
Провадження №2-з/596/6/2019
У Х В А Л А

"08" травня 2019 р.

Суддя Гусятинського районного cуду Тернопільської області Цвинтарна Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Гусятинського районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування пункт 2 рішення Копичинецької міської ради №1160 від 27 червня 2018 року «Про розгляд клопотання директора ТОВ «Адоніс», а також визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 7,1 га, цільове призначення якої - для виробничих потреб (землі промисловості), яка знаходиться на території Копичинецької міської ради в межах населеного пункту, на якій розміщено належний її цілісний майновий комплекс (у складі будівель та споруд), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 22 січня 2018 року нею на аукціоні (електронних торгах) з продажу арештованого майна було придбано нерухоме майно, а саме: цілісний майновий комплекс (у складі будівель та споруд), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 10453,81 м2.

Придбаний нею вищевказаний цілісний майновий комплекс розташований на земельній ділянці загальною площею 7,2 га, яка була виділена для виробничих потреб рішеннями Копичинської міської ради від 19.03.1982 року та від 03 грудня 1993 року Копичинському заводу гумових іграшок м. Копичинці, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 , виданим Гусятинською районною радою 08.06.1994 року.

08.08.2018 року Копичинецька міська рада у відповідь на її запит листом за №504 повідомила її про те, що 27 червня 2018 року рішенням сесії Копичинецької міської ради, на підставі заяви директора ТОВ «Адоніс» про припинення права постійного користування земельною ділянкою у зв`язку із відчуженням нерухомого майна (будівель і споруд), було прийняте рішення за №1160, яким було вирішено: - припинити право постійного користування Копичинського заводу гумових іграшок м. Копичинці земельною ділянкою загальною площею 7,2 га, яка була надана заводу в постійне користування відповідно до вищевказаного Державного акту у зв`язку із відчуженням нерухомого майна (будівель і споруд) правонаступником заводу гумових іграшок - ТОВ «Адоніс; - земельну ділянку загальною площею 7,2 га віднести до земель, не наданих у власність чи постійне користування в межах населеного пункту, зокрема: 3,0 га - сільськогосподарські землі, багаторічні насадження, сади; 4,2 га - забудовані землі, землі промисловості.

Вважає вищевказане рішення сесії Копичинецької міської ради в частині віднесення земельної ділянки площею 7,2 га до земель не наданих у власність чи постійне користування в межах населеного пункту, зокрема 3,0 га як сільськогосподарські землі, багаторічні насадження, сади, а 4,2 га - забудовані землі, землі промисловості протиправним, оскільки воно суперечить нормам Земельного кодексу України.

Також вказала, що провівши заміри спірної земельної ділянки за допомогою відповідної ліцензованої землевпорядної організації, вона подала до Копичинецької міської ради заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 7,1 га для обслуговування викупленого нею вищезазначеного нерухомого майна, оскільки загальна площа земельної ділянки, яка зайнята придбаними нею будівлями та спорудами, а також необхідна для їх обслуговування, становить орієнтовно 7,1 га.

Проте, 19 вересня 2018 року Копичинецькою міською радою було прийнято рішення за №1247 «Про розгляд заяви ОСОБА_1 », яким їй було відмовлено у наданні вищевказаного дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Крім того, зазначає, що при придбанні вказаного цілісного майнового комплексу розмір земельної ділянки, на якій він розміщений, визначений не був, а тому відповідно до положень ч.1 ст.120 ЗК України вважає, що до неї перейшло право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята будівлями та спорудами, які складають цей майновий комплекс, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Посилаючись на вищенаведене, просила задовольнити позовні вимоги.

02 травня 2019 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу Копичинецькій міській раді Гусятинського району Тернопільської області та її посадовим особам вчиняти будь-які дії та виконувати будь-які роботи на земельній ділянці загальною площею 7,2 га, яка знаходиться на території Копичинецької міської ради в межах населеного пункту та на якій розташований належний її цілісний майновий комплекс (у складі будівель та споруд), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення справи по суті.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову позивач вказує, що відповідач таємно від неї як користувача зазначеної вище земельної ділянки вчиняє дії стосовно земельної ділянки, яка є предметом спору, а саме, було проведено комісією, створеною на підставі розпорядження міського голови Копичинецької міської ради за №85 від 03.04.2019 року, без включення її у склад даної комісії як користувача земельної ділянки, обстеження багаторічних дерев та зелених насаджень, що підлягають видаленню, які ростуть на вищезазначеній земельній ділянці та визнано такими, що підлягають видаленню певну кількість дерев, що підтверджується актом обстеження за №1 від 03.04.2019 року.

Вважає, що вказані вище дії відповідача можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, оскільки внаслідок дій відповідача стан спірної земельної ділянки буде змінено.

Посилаючись на наведене, просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії.

В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

В силу вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обгрунтування необхідності забезпечення позову, позивач обмежилася лише посиланням на те, що відповідач таємно від неї як користувача вищевказаної земельної ділянки вчиняє дії стосовно земельної ділянки, яка є предметом спору, а саме, було проведено комісією, без включення її у склад даної комісії як користувача земельної ділянки, обстеження багаторічних дерев та зелених насаджень, що підлягають видаленню, які ростуть на вищезазначеній земельній ділянц та визнано такими, що підлягають видаленню певну кількість дерев.

Однак, вказані доводи, самі по собі, без належних доказів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, доказів ухилення відповідача від виконання рішення суду чи створення обставин, які б утруднили чи унеможливлювали його виконання, не є підставою для забезпечення позову.

Отже, аналіз поданої заяви про забезпечення позову та матеріалів справи свідчить про те, що жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також щодо наявності очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності відповідача, позивачем не представлено.

Сам факт оскарження позивачем рішення відповідача, не може бути автоматичною підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, спірна земельна ділянка на даний час є власністю Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області, якій і належить право користування та розпорядження нею на власний розсуд.

Поряд із цим, при вирішенні питання про забезпечення позову судом враховано співмірність заходів забезпечення позову фактичним обставинам у справі та змісту заявлених позовних вимог. Тобто, заходи забезпечення позову мають бути спрямовані на збалансування інтересів сторін до завершення судового розгляду справи.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, вважаю, що у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 259-261, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Копичинецької міської ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня проголошення. Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя-підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду Т.М. Цвинтарна