РІШЕННЯ

Іменем України

23 травня 2019 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретар судових засідань - Сергієнко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу №637/132/19 (2/637/87/19) за позовом органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,-

участь у справі приймали: представника позивача - Чепіль К.О.

відповідач - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст позовних вимог та фактичні обставини.

Орган опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулося до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом про відібрання дитини у ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав та передати ОСОБА_3 органу опіки та піклування для подальшого влаштування.

Представник служби у справах дітей Чепіль К.О. просила позовні вимоги задовольнити. В обгрунтування вимог пояснила, що ОСОБА_1 має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2008 року народження, ОСОБА_3 , 2010 року народження, ОСОБА_5 , 2011 року народження. З 2011 року службою у справах дітей здійснювався постійний контроль за вказаною родиною ,так як мати дітей ОСОБА_1 не належним чином виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до них. За заявою матері в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та неналежним виконанням матір`ю своїх обов`язків в частині охорони здоров`я, дівчинку ОСОБА_3 , 2010 року народженян було влаштовано до Будинку дитини на повне державне утримання терміном на 6-ть місяців. 31 жовтня 2013 року, ОСОБА_3 була поставлена на облік служби як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах через неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків. В 2014 році за заявою ОСОБА_1 дитина була повернута в родину. Протягом наступних трьох років діти родини ОСОБА_1 перебували на обліку служби у справах дітей як такі, що опинились в складних життєвих обставинах, через безвідповідальне ставлення матері до виконання нею батьківських обов`язків. Відповідач, в недостатній мірі створює умови для проживання та здобуття дітьми освіти. Не приділяє належної уваги здоров`ю дочці ОСОБА_3 , на тілі якої вчителі неодноразово спостерігали різного роду тілесних ушкоджень. Дитина за станом здоров`я потребує медичної допомоги спеціалістів та батьки зневажливо відносяться до розвитку дитини, нагляду за станом здоров`я. Тому службою у справах дітей 25 січня 2019 року повторно взято на облік служби малолітню ОСОБА_3 як дитину, що опинилася в складних життєвих обставинах (зазнала психологічного насильства). На теперішній час дитина ОСОБА_3 знаходиться у комунальному закладі Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія».

Також службою у справах дітей була розглянута заява - повідомлення директора Семенівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Шевченківської районної ради Харківської обалсті щодо вилучення малолітньої дитини ОСОБА_3 із родини ОСОБА_1 , де було прийнято рішення про доцільність вилучення дитини з родини матері без позбавлення її батьківських прав.

Враховуючи викладене просить вилучити малолітню ОСОБА_1 з родини без позбавлення батьківських прав та передати органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області для подальшого влаштування.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог позивача про відібрання у неї доньки, ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав заперечувала, та пояснила, що, пози вачем не наведено жодної підстави її безвідповідального ставлення до дітей. Вона не працює, проживає разом зі своїм співмешканців в придатному будинку займається господарством та дітьми. Нею постійно здійснюється нагляд за станом здоров`я дитини, її вихованням, проводяться профілактичні обстеження, лікування та проходження реабілітації в спеціальних для цього закладах. Саме за її заявами ,донька направлялась на лікування та обстеження . Листи зі школи в органи опіки ,стались через

через непорозуміння старшого сина з іншим учнем, вона висловилась директору з цього приводу і після чого появились листи та перевірки. Вона приїжджає до доньки,як в лікарню, так і в учбовий заклад , дитина ображена ,що її не беруть до дому. Просить в інтересах дитини не забирати її від родини. Вважає ,що пред`явлені до неї претензії є безпідставними.

Суд заслухавши представника позивача, відповідача, свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного.

Мотивувальна частина та застосовані правові норми.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно свідоцтва ( серія НОМЕР_1 , виданого Височанською селищною радою Харківського району Харківської області від 11 серпня 2010 року) ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її матір`ю відповідно вказано: ОСОБА_1 . Відомості про батька ОСОБА_7 внесені в актовий запис про народження відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження.

З довідки №87 Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області, від 29 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 та її малолітні діти: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 , але мешкають в будинку співмешканця ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народження, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №46 Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 30 січня 2019 року.

Також в довідці зазначені характеризуючі дані сім`ї ОСОБА_1 , а саме: сім`я веде усамітнений спосібжиття. Зловживання спиртними напоями та неналежну поведінку ОСОБА_1 та її співмешканця ОСОБА_9 , не встановлено. Під час неодноразових відвідувань оселі в будинку тепло, чисто є харчі дрова на опалення .

Відповідно до довідок, офіційних попереджень, актів обстеження сім`ї, та до заяви директора Семенівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Шевченкіської районної ради Харківської області службою у справах дітей відповідно до розпорядження №16 Шевченківської райдержадмінстрації Харківської області від 25 січня 2019 року, була вилучена малолітня ОСОБА_3 з родини ОСОБА_1 та передана 30 січня 2019 року до КП «Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія», так як ОСОБА_1 нехтує батьківськими обов`язками за доглядом дитини, яка потребує медичного обстеження та лікування.

Відносно малолітньої ОСОБА_3 була проведена судово-медична експертиза на предмет виявлення в неї тілесних ушкоджень, де з висновку експерта від 25 січня 2019 року вбачається, що у малолітньої ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, але будь-яких доказів того хто саме і як заподіяв виявлені тілесні ушкодження у малолітньої ОСОБА_3 , суду не надано.

З матеріалів справи, а саме: довідок №274 директора КНП ХОР «ОДКЛ» від 25 лютого 2019 року; №12-02/201 від 04 квітня 2019 року, №12-02/281 від 20 травня 2019 року наданих КП Харківським обласним центром соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія» вбачається, що малолітня ОСОБА_3 перебуваючи в даному закладі веде себе спокійно, бажає як найшвидше повернутися додому. Дівчинка має позитивне ставлення до матері ОСОБА_1 , а негативно відноситься до відчима так як він вживає спртні напої, а потім вчиняє сварки та бійки. Також ОСОБА_1 на обліку у поліції не перебуває і до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалася.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_11 ОСОБА_16 , класний керівник та директор ЗОШ І-ІІ ступенів зазначили, що дівчинка має затримку у розвитку. Протягом навчального року ОСОБА_3 під час обіду постійно отримує позанормову порцію,що свідчить про те що дитина в родині не доїдає, мале місце крадіжки їжі у дітей. Матір була проінформовано про таку поведінку дівчинки. Окрім того, ОСОБА_11 зазначила , що мале місце знаходження у дитини синців. Під час розмови ОСОБА_3 вказувала ,що співмешканець матері б`є її ременем чи кулаком або не надає їсти взагалі. Протягом навчального року такі випадки були непоодинокі. Дані події були підставою для звернення директора школи до органів опіки та піклування.

ОСОБА_14 . зав. ЦРЛ пояснила, що вона спілкується з родиною ОСОБА_15 періодично , з приводу надання медичної допомоги. ОСОБА_3 друга дитина в родині, вона відстає як фізично так і в розвитку, й необхідне обстеження та спеціальне лікування . Матір не дуже уважно відноситься до рекомендацій лікарів. Мало місце, коли дитину привезли на швидкий допомоги з обмороженими стопами.

Частиною 1 ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток.

Відповідно до ст. 170 Сімейного Кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Відповідно до п.2-5 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Із роз`яснень, викладених у п. п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, при вирішенні питання про відібрання дітей у батьків, суди повинні виходити з доведеності їх винної поведінки і з урахуванням характеру, особи цього з батьків, а також інших конкретних обставин справи, брати до уваги, чи свідомо та умисно батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, чи є доведеними факти такого ухилення, в чому саме полягає небезпека залишення дитини у батьків для її життя та морального виховання.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні відповідач засвідчує, що вона не втратила інтересу до дитини, має бажання та можливості утримувати та виховувати її. Вона, забезпечує її усім необхідним за для проживання та розвитку. Події, які відбулись у її родини, спонукали її переглянути ставлення до співмешканця, доньки та її подальшого розвитку. Вважає, що вона спроможна і в подальшому забезпечувати своїй дитини та своїм іншим дітям належний розвиток і забезпечення, а також батьківську турботу.

Беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідача, які б свідчили про ухилення нею від виховання своєї дитини, і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав ,позивачем до суду не надано.

Оскільки дії відповідача засвідчують, що вона не втратила інтересу до дитини, має бажання та можливості утримувати та виховувати її, враховуючи доведеність певних намагань відповідача проявити турботу про дитину, суд вважає доцільним і таким що відповідає інтересам дитини не відбирати дитину від матері без позбавлення її батьківських прав, при цьому поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги органа опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої ОСОБА_3 від неї без позбавлення її батьківських прав з подальшим влаштуванням до спеціального будинку-інтернат, задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір залишаеться за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 223, 259-268 ЦПК України; ст.ст.150, 164, 170 Сімейного кодексу України; ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р.; Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року; п. п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження.

СУДДЯ