Справа № 128/2833/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24 квітня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 04 липня 2016 року на підставі застереження, визначеного в п. 12.3. Іпотечного договору № 0101/0808/88-215-Z-01, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. 21 червня 2008 року за реєстровим № 2059, договору відступлення права вимоги від 30 травня 2016 року та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко О.В. 30 травня 2016 року за реєстровим № 2214, за нею, ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на житловий будинок і господарськими будівлями і спорудами, площею 266,6 кв. м та земельну ділянку площею 0,0716 га., розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Позивач зазначає, що крім неї, у будинку, АДРЕСА_1 зареєстровані попередній власник (співвласник) ОСОБА_2 та її повнолітня донька ОСОБА_3, але фактично проживають за іншою адресою, яка їй не відома та у добровільному порядку відмовляються знятися з реєстрації місця проживання у вищевказаному будинку.

За таких обставин, на думку позивача ОСОБА_1, втративши право власності на вказаний будинок, ОСОБА_2 втратила і право користування ним. Оскільки право користування житлом членів сім'ї власника є похідним від права користування ним власника, у зв'язку з втратою власником права власності на житловий будинок, вважає, що ОСОБА_3 також втратила право користування вищевказаним будинком. Реєстрація у будинку відповідачів обмежує права позивача на користування і розпорядженням своїм майном, зокрема, продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди, а також розпоряджатися таким майном в інший законний спосіб.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що 15 липня 2016 року, звернулась до Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області з заявою про зняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із реєстрації місця проживання в належному їй на праві власності будинку, але отримала відповідь від 15 липня 2016 року за № 02-18/510 та за № 02-18/51 у яких їй було відмовлено у знятті відповідачів з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Також зазначила, що 21 липня 2016 року нею були направлені на адресу відповідачів відповідні вимоги з проханням знятися з реєстрації у належному їй на праві власності будинку, однак відповідачі залишили вказані вимоги без виконання. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

В судове засідання сторони по справі не з'явились.

Позивач по справі ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, проте через канцелярію суду було подано заяву, в якій позивач просила справу розглядати в її відсутність, при цьому вимоги позовної заяви просила задовільнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6- адвокат Чорна О.М. в судове засідання подала заяву відповідно до якої просила справу розглядати в її відсутність. Вимоги позову, заявленого позивачем не визнала, просила в його задоволенні відмовити, при цьому зауважила, що на даний час права позивача ОСОБА_1 ніким не порушено, так як вона не є власником спірного будинковолодіння, а отже не є позивачем в розумінні до вимог ЦПК України. На даний час власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_8, який звернувся до Вінницького районного суду з окремим позовом про усунення перешкод в користуванні вищевказаним будинком. Також, представник Чорна О.М. зазначила в своїй заяві, що спір у даній справі виник відносно іпотечного майна, про що відповідачем надано письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, а тому в даному випадку виселення відповідачів з будинку можливо лише у разі надання їм ідентичного житлового приміщення.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Білошкурський О.В. в судове засідання не з'явися, проте, через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив справу розглядати за його відсутності та відсутності відповідача ОСОБА_3, при цьому проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку учасників судового провадження, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено, що 04 липня 2016 року на підставі застереження, визначеного в п. 12.3. Іпотечного договору № 0101/0808/88-215-Z-01, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. 21 червня 2008 року за реєстровим № 2059, договору відступлення права вимоги від 30 травня 2016 року та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко О.В. 30 травня 2016 року за реєстровим № 2214, за нею, ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на житловий будинок і господарськими будівлями і спорудами, площею 266,6 кв. м та земельну ділянку площею 0,0716 га., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-12,13-16 т.1).

У житловому будинку, АДРЕСА_1 на момент реєстрації права власності за ОСОБА_1 були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що свідчить довідка Якушинецької сільської ради від 22.07.2016р. №2609 (а.с.19).

Вказаний житловий будинок з спорудами та будівлями раніш належав подружжю ОСОБА_10 та ОСОБА_2

28 жовтня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 52. ОСОБА_11 змінила прізвище з «ОСОБА_12» на «ОСОБА_13» (а.с.91 т.1).

Визначаючись щодо наявності підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право на проживання, а отже і усунення перешкод позивачу у користуванні її власністю, суд виходить з того, що у відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при: позбавленні права власності на житлове приміщення; позбавленні права користування житловим приміщенням,; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.

При цьому, виходячи з нормативних положень ст.391 ЦК України право на звернення до суду з вимогою щодо усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном має саме власник даного майна.

До вказаних висновків прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 16.01.2012р. №6-57цс11, за яким саме власник у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має права вимагати усунення відповідних перешкод, пред'явивши позов, зокрема, про позбавлення права власності на житлове приміщення.

Вказане положення було підтверджено правовою позицією викладеною у справі №6-158 цс14, за якою саме власник у відповідності до ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Однак, як встановлено судом, 23.06.2017р. ОСОБА_1 вчинила продаж належного їй житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями ОСОБА_8 (а.с.167 т.1).

Враховуючи, що ОСОБА_1 не є власником житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 право на вимогу, щодо усунення перешкод у користуванні будинком нею було втрачено, а отже позовні вимоги заявлені позивачем ОСОБА_1 до задоволення не підлягають.

В зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати до стягнення також не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та стягнення судових витрат з відповідачів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Ганкіна