Справа № 541/2858/18
Номер провадження 2/541/319/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 квітня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

установив:

17 грудня 2018 року в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду його представник, адвокат ОСОБА_3 з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження позовних вимог вказав, що 15 лютого 2017 року помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул. Світла, 6, в с. Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, право власності на земельну ділянку площею 0,11 га., кадастровий номер :03:001:0015, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель та право власності на земельну ділянку площею 0,46 га., кадастровий номер :03:001:0016, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: вул. Світла, 6, в с. Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області. Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину. За свого життя ОСОБА_4 заповіт не склав. З метою отримання свідоцтва про спадщину за законом позивач звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5, однак отримав відмову оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та право власності на спірні земельні ділянки.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 21 грудня 2018 року відкрито провадження у даній справи та призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 53).

У встановлений судом строк, відповідач правом на подання відзиву не скористався.

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_3, в підготовче засідання не зявився, до суду подав заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, розгляд справи прохав провести без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Миргородського району в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду представником було подано заяву в якій виклав прохання провести розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо позовних вимог сільська рада не має (а.с. 59).

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 15 лютого 2017 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9), котрий являється батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (а.с.8). Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, зокрема на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул. Світла, 6, в с. Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, право власності на земельну ділянку площею 0,11 га., кадастровий номер :03:001:0015, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель розташовану за адресою: вул. Світла, 6, в с. Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, а також право власності земельну ділянку площею 0,46 га., кадастровий номер :03:001:0016, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: вул. Світла, 6, в с. Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області.

За життя спадкодавець заповіт не склав.

З повідомлення приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 вбачається, що після смерті ОСОБА_4 було заведено спадкову справу № 30/2018, згідно якої, позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину (а.с.60).

З метою отримання свідоцтва про спадщину за законом після померлого спадкодавця ОСОБА_4, позивач звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 однак отримав відмову оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с.11).

За життя спадкодавець право власності на даний житловий будинок не зареєстрував (а.с.13).

У відповідності до ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Згідно копії з технічного паспорту, вбачається, що будівництво спірного будинку завершилось 1960 року (а.с.14).

У 1960 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Такі висновки щодо застосування відповідних норм права містяться в правовій позиції Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку набув право власності на спірний житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями.

ОСОБА_7 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.15-17) та копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №182172 (а.с.21) вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4, у встановленому законом порядку, за свого життя набув право власності на земельну ділянку, площею 0,11 га., кадастровий номер :03:001:0015, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, розташовану за адресою: вул. Світла, 6, в с. Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області.

ОСОБА_7 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.18-20) та копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №182173 (а.с.22) вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4, у встановленому законом порядку, за свого життя набув право власності на земельну ділянку площею 0,46 га., кадастровий номер :03:001:0016, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: вул. Світла, 6, в с. Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_4 на спірне спадкове майно, перешкоджає позивачу ОСОБА_1 оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за ним право власності на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул. Світла, 6, в с. Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, право власності на земельну ділянку площею 0,11 га., кадастровий номер :03:001:0015, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, розташовану за адресою: вул. Світла, 6, в с. Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, а також право власності на земельну ділянку площею 0,46 га., кадастровий номер :03:001:0016, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: вул. Світла, 6, в с. Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У відповідності до ч.ч.1,6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки вони відносяться в рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 16,392, 1216-1218,1233,1235, 1225, 1261,1268,1269 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП- в порядку спадкування за законом, після померлого 15.02.2017 батька ОСОБА_4, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул. Світла, 6, в с. Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП- в порядку спадкування за законом, після померлого 15.02.2017 батька ОСОБА_4, право власності на земельну ділянку площею 0,11 га., кадастровий номер :03:001:0015, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, розташовану за адресою: вул. Світла, 6, в с. Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП- в порядку спадкування за законом, після померлого 15.02.2017 батька ОСОБА_4, право власності на земельну ділянку площею 0,46 га., кадастровий номер :03:001:0016, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: вул. Світла, 6, в с. Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_8