№ 2/637/97/19
РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2019 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Бутрик Ю.С.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на майно в порядку спадкування за законом ,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Як підставу зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати, ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 8,54 в умовних кадастрових гектарах по реформованому АТ "Дружба", розташовану на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений. Звернувшись до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, отримав відмову в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно та документів, що підтверджують родинні відносини.

На підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області № 637/820/17 від 02.11.2017 року йому визначено додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, у відповідності до чого ним 04.12.2017 року подано до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

Вказує, що ОСОБА_3 було фактично прийнято спадщину після смерті матері, ОСОБА_4, оскільки на момент смерті вона постійно проживала зі спадкодавцем, здійснювала за нею необхідний догляд, прийняла у спадщину речі домашнього вжитку, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті встановлено рішенням суду від 08.11.2018 року. Окрім того, відсутні документи, які підтверджують родинні відносини ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як доньки та матері, оскільки в свідоцтві про народження ОСОБА_3 в графі «мати» зазначена «ОСОБА_4». Згідно довідці Березівської сільської ради від 22.09.1972 року ОСОБА_4, 1913 року народження, по актовим записам про народження значиться як ОСОБА_4, а по книгам сільської ради значиться по вітчиму ОСОБА_5. Однак у материному свідоцтві про народження її мати записана як ОСОБА_4. Таким чином, в зв'язку з розбіжностями у написанні прізвища, ім"я, по-батькові бабусі, неможливо встановити родинні відносини між його матір'ю ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4. Встановлення факту родинних відносин необхідно для оформлення спадщини. Після смерті ОСОБА_3 ним подано заяву про прийняття спадщини до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, а отже, він фактично прийняв спадщину після смерті матері. Однак, оформити спадщину в адміністративному порядку виявилося неможливим в зв'язку з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай), а також відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини матірі ОСОБА_3 та бабусі ОСОБА_4. Позивач просить встановити факт, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно була матір'ю ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, а також визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 8,54 в умовних кадастрових гектарах по реформованому АТ "Дружба", розташовану на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадщину, яку вона фактично прийняла після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача, Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської област,і у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2, у судовому засіданні визнала позов, не заперечувала проти його задоволення.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, з'ясувавши позицію відповідачів та їх представників, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с. 12).

Після їх смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 8,54 в умовних кадастрових гектарах по реформованому АТ "Дружба", розташовану на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, яку вона фактично прийняла після смерті своєї матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11, 15, 16, 21).

Сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_4 був втрачений за невідомих обставин, про що подано оголошення до Шевченківської районної газети «Краєвид» (а.с. 22).

Згідно книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за ОСОБА_4 зареєстровано сертифікат НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай) розміром 8,54 в умовних кадастрових гектарах по АТ «Дружба» 21.06.1996 року реєстраційний № 481 (а.с. 21).

За інформацією відділу у Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області згідно книзі реєстрації сертифікатів за ОСОБА_4 зареєстровано сертифікат НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай) розміром 8,54 в умовних кадастрових гектарах по АТ «Дружба» 21.06.1996 року реєстраційний № 481. Сертифікати були виготовлені в необхідній кількості і видавалися в одному екземплярі на руки, бланки для роздрукування сертифікатів відсутні, дублікати втрачених сертифікатів не видаються (а.с. 20).

Позивач, звернувшись із заявою до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19), отримав офіційну відмову в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) та відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини (спадкоємиці зі спадкодавцем) (а.с. 32, 33).

Згідно свідоцтву про народження НОМЕР_2 від 03.09.1963 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, матір'ю зазначена ОСОБА_3 (а.с. 13).

Як вбачається з рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 02.11.2017 року, ОСОБА_1 визначено додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15, 16).

04.12.2017 року ОСОБА_1 подав до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17).

ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, було фактично прийнято спадщину після смерті матері ОСОБА_4, оскільки на момент смерті вона постійно проживала зі спадкодавцем (а.с. 23), здійснювала за нею необхідний догляд, прийняла у спадщину речі домашнього вжитку, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 08.11.2018 року встановлено факт, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживала на час відкриття спадщини із ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 34-37).

Згідно довідці Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 486 від 22.09.1972 року ОСОБА_4, 1913 року народження, по актовим записам про народження значиться як ОСОБА_4; по книгам сільської ради - по вітчиму - ОСОБА_5 (а.с. 14).

В Шевченківській районній газеті «Дружба» за жовтень 1992 року № 43 (92) була опублікована стаття про його бабусю ОСОБА_4 та її фото (а.с. 24), за змістом якої на момент виходу газети ОСОБА_4 було 79 років. Її чоловік, пішовши на фронт з перших днів війни, залишив її з трьома дітьми, в тому числі, з чотирирічною ОСОБА_3. Остання є матір'ю позивача - ОСОБА_3, дівоче прізвище ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 і в 1941 році їй було як раз 4 роки.

Згідно свідоцтву про народження НОМЕР_3 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Березівка Шевченківського району Харківської області.

Однак, у свідоцтві про народження НОМЕР_4 від 22.01.1958 року ОСОБА_3, мати зазначена як ОСОБА_4 (а.с. 13).

Згідно довідці ФОП ОСОБА_7 від 13.06.2017 року, ОСОБА_4 дійсно проживала без реєстрації з 1990 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своєю донькою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23).

Встановлення факту родинних відносин між спадкодавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно позивачу для оформлення спадщини.

На момент смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, її донька ОСОБА_3 постійно проживала разом з нею (а.с. 23), а отже, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_3 ним подано заяву про прийняття спадщини до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області (а.с. 17), а отже, він фактично прийняв спадщину після смерті матері. Однак, оформити спадщину в адміністративному порядку виявилося неможливим в зв'язку з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай), відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між матір'ю ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4.(а.с. 32, 33).

Згідно п. 1.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, то до даних правовідносин необхідно застосовувати ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до положень ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст. 529 ЦК УРСР).

Вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР визначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ч. 1 ст. 551 ЦК УРСР якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або

за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її

прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на

прийняття належної йому частки спадщини переходить до його

спадкоємців (спадкова трансмісія).

Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно вимогам ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_8 (його бабуся і позивача - рідні сестри), ОСОБА_9 ( бабуся позивача була його двоюрідною бабусею), ОСОБА_10 пояснили, що добре знають позивача ОСОБА_1, його родину, а також знали його мати ОСОБА_3, яка померла у 2016 році та бабусю ОСОБА_4, померлу у 2000 році, яка за життя мешкала в с. Березівка Шевченківського району Харківської області. Крім того, зазначили, що в деяких документах по сільраді бабусю ОСОБА_4 зазначено під прізвищем її вітчима ОСОБА_4, це одна і та сама особа. У 1990 році мати позивача ОСОБА_3 забрала бабусю ОСОБА_4 до себе в с.м.т. Кочеток Чугуївського району Харківської області, де протягом останніх 10 років проживали разом. Підтвердили, що ОСОБА_4 була рідною матір'ю ОСОБА_3. Крім того, показали, що за життя спадкодавець ОСОБА_4 отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай), який згодом було втрачено за невідомих обставин.

У відповідності до ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV однією з підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Згідно інформаційним довідкам зі спадкового реєстру спадкових справ, заповітів, спадкових договорів, після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкова справа не заведена, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, спадкові договори відсутні, заповіти від імені померлої не посвідчувалися (а.с. 53-55).

Відповідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру спадкових справ, заповітів, спадкових договорів, після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, 06.12.2017 року Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області заведена спадкова справа № 863/2017, номер у Спадковому реєстрі: 61689130, яка є чинною, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, спадкові договори відсутні, 08.02.2008 року Кочетоцькою селищною радою Чугуївського району Харківської області посвідчено заповіт від імені померлої, реєстраційний № 120, номер у Спадковому реєстрі: 43987347, який є чинним (а.с. 56-58).

Як вбачається із заповіту від 08 лютого 2008 року, ОСОБА_3 все належне їй майно заповідала онуку ОСОБА_12 /а.с. 81/, який відповідно до нотаріально завіреної заяви від 09.04.2019 року, спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняв та на неї не претендує /а.с. 85/.

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

У відповідності до ст.ст. 316-319, 328 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, як спадщину, яку вона фактично прийняла після смерті матері ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 263-265, 293, 294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 524, 525, 529, 548, 549, 551 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст.ст. 316-319, 328, 1216, 1218, 1261, 1268 Цивільного кодексу України 2003 року,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно була матір'ю ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 з дня набрання рішенням суду законної сили право на земельну частку (пай) розміром 8,54 в умовних кадастрових гектарах по реформованому АТ "Дружба", розташовану на території Березівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадщину, яку вона фактично прийняла після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копію рішення направити відповідачам.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Суддя Н.І.Островська