Справа № 305/444/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області, ухваленого 15 червня 2018 року головуючим суддею Бліщ О.Б., в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Землемір», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Рахівська міська рада, про визнання приватизації землі та присвоєння кадастрового номеру недійсними, встановлення меж земельної ділянки в натурі, -

встановив:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заначеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказаний будинок він отримав в порядку спадкування по заповіту, після смерті своєї матері ОСОБА_5 Також, він являється власником житлового будинку № АДРЕСА_2 , який почав будувати в 1989 році, згідно рішення Рахівської міської ради від 20.06.1989 року №76, про виділення йому земельної ділянки розміром 400 кв.м. , по АДРЕСА_2 . Відповідач по справі ОСОБА_1 , який являється його рідним братом, на його думку, зробив захват його земельних ділянок, що прилягають до будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, та приватизував їх разом зі своєю земельною ділянкою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Приватизацію земельної ділянки відповідач здійснив через ТзОВ "Землемір", виконавцями робіт були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Обмір земельної ділянки відповідача було здійснено без його відома, та, на його думку, приватизаційні документи підроблені, оскільки включають частину його земельної ділянки. Виконавець робіт по приватизації земельної ділянки відповідача були обізнані про наявність між ними земельного спору, однак незважаючи на це, виготовили документи по приватизації земельної ділянки ОСОБА_4 .

06.02.2017 він звернувся в комісію з земельних питань виконкому міської ради з проханням призупинити приватизацію землі його брату ОСОБА_4 . 10.02.2017 відбулося засідання постійної комісії, яка розглянула звернення та проінформувала його, що відповідно до п. 2.1. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Комісія міської ради рекомендувала йому та відповідачу зробити знімок геодезичних вимірювань всіх наявних земель на цілий город під № АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3. Цей знімок було зроблено та кожен з них повинен був принести документи на належні їм земельні ділянки, щоб встановити межі, а потім приватизувати свої ділянки. Однак, представник ТОВ "Землемір" ОСОБА_2 зробила підробку документів на приватизацію земельної ділянки АДРЕСА_1 , зареєструвала її в державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номеру. Вважає, що в даному випадку порушується його право на володіння земельною ділянкою АДРЕСА_1 та право власності на земельну ділянку в розмірі 400 кв.м. під АДРЕСА_2, яку він отримав у власність згідно рішення Рахівської міської ради.

З врахуванням наведеного просив суд винести рішення, яким визнати акт приватизації земельної ділянки та її кадастровий номер по АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_4 недійсними. Зобов`язати ТзОВ "Землемір" та представника міської ради для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріпити її межі довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за АДРЕСА_1, № АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 згідно пред`явлених документів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Рішенням Рахівського районного суду від 15 червня 2018 року в задоволенні заявленого позову відмовлено.

На дане рішення позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та увалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом залишено поза увагою обставини, які ним наведені в позовній заяві та не надано їм належної правової оцінки, а також не враховано, що порушено його право на володіння земельною ділянкою № АДРЕСА_1 та право власності на земельну ділянку в розмірі 400 кв.м. під № АДРЕСА_2.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що ОСОБА_1 , являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який він отримав в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері, ОСОБА_5 . Факт належності позивачу вищевказаного нерухомого майна підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 36513347 від 03.12.2012, рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 13.11.2012 у справі №709/2763/2012 та копією заповіту від 13.12.1990 року.

Окрім того, у власності ОСОБА_1 , знаходиться 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_2 , що стверджується копією витягу про державну реєстрацію прав №34775163 від 10.07.2012 та копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.07.2012.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з огляду на таке.

Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Також обраний спосіб захисту повинен відповідати критеріям ефективності, тобто повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Обґрунтовуючи заявлений позов позивач ОСОБА_1 зазначає, що під час виготовлення документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку відповідача ОСОБА_4 , мала місце підробка документів, також захоплено його земельну ділянку, що була надана для обслуговування належних йому житлових будинків АДРЕСА_1 та № АДРЕСА_2 . Також, вказує, що незаконно призначено кадастровий номер на земельну ділянку відповідача, при цьому, ставить вимогу про скасування акту приватизації земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_3 та її кадастрового номера.

Згідно з приписами ч.ч.1,5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд першої інстанції правильно встановив, що факт підробки документів при виготовленні документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 , позивачем жодним чином не підтверджено, як і не підтвердженого жодними належними та допустимими доказами, що у позивача захоплено частину належної йому земельної ділянки.

Позивачем в позові не вказано, який саме акт приватизації він просить скасувати, не долучено його до позовної заяви та матеріалів справи, що взагалі унеможливлює його дослідження та надання йому відповідної правової оцінки.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ТзОВ "Землемір" та представника міської ради встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріпити її межі довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3, згідно пред`явлених сторонами документів, суд першої інстанції вірно зазначив, що встановлення або погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами є складовою кадастрової зйомки, що, у відповідності до положень ч.1 ст. 198 ЗК України, є комплексом робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, а для того, щоб встановити межу земельної ділянки, необхідна наявність розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

З відповідей на заяву №567 від 11.04.2017, № 909 від 24.06.2017 та витягу з протоколу засідання постійної комісії Рахівської міської ради з питань регулювання земельних відносин №27 від 10.02.2017, ОСОБА_1 , пропонувалось звернутися до Рахівської міської ради з заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою для виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та звернутися до будь-якої землевпорядної організації, для розробки проекту землеустрою, однак ним не подано жодних доказів, що ним виконані дані вимоги.

Суд правильно зазначив, що способи захисту прав на земельні ділянки передбачено ч.ч 2-3 ст. 152 ЗК України. Такого способу захисту земельних прав як зобов`язання конкретних осіб встановити межі земельної ділянки, законодавцем не передбачено.

За вказаних обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у заявленому позові. Доводи апеляційної скарги даних висновків не спростовують і не заслуговують на увагу .

Рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд ,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду від 15 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: