Справа № 161/6788/18 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Провадження № 22-ц/802/2/19 Категорія: 39 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Матвійчук Л.В.,

секретар судового засідання Савчук О.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 04 травня 2018 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом. Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно: квартиру АДРЕСА_1 і крім неї, спадкоємцем також є її сестра ОСОБА_2 08.08.2014 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Михальчук Л.В. було видано свідоцтво про право на спадщину на ім`я відповідача. Разом з тим, коли вона звернулась в нотаріальну контору з приводу прийняття спадщини, їй було відмовлено у зв`язку із пропуском шестимісячного терміну для подачі заяви про її прийняття. Строк для прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, оскільки весь цей час вона перебувала за межами України і доглядала за своїм чоловіком, який був прикутий до ліжка і потребував сторонньої допомоги.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2017 року, яке залишене без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 08 лютого 2018 року, їй визначено додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 1 місяць з моменту набрання рішенням законної сили. Спадщину вона прийняла шляхом подання 28.02.2018 року відповідної заяви нотаріусу, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім`я було відмовлено. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.04.2018 року відмовлено в задоволенні поданого нею позову про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування, оскільки наявний правовстановлюючий документ виданий на ім`я ОСОБА_2 є дійсним.

Вважає, що свідоцтво про право на спадщину, що видане 08.08.2014 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу, порушує її право на 1/2 частину спадщини.

Просить зобов`язати приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Михальчук Л.В. внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1915 та видати їй та ОСОБА_2 нові свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру у порядку спадкування.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено.

Позивач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Вважає, що судом порушено норми процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що основною підставою для відмови в задоволенні позову став висновок суду про те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки відповідачем мав бути нотаріус, який видав свідоцтво про право на спадщину, зміни у яке вона просить внести в поданому позові. Проте, нотаріус не може бути відповідачем по даній справі. Вимоги щодо внесення змін у свідоцтво про право на спадщину стосуються прав і обов`язків особи, якій це свідоцтво видане, і саме ця особа є належним відповідачем. ОСОБА_2 порушує право на отримання свідоцтва про право на спадщину. Суд не може зобов`язати нотаріуса на здійснення конкретних нотаріальних дій із зазначенням конкретного рішення. Як на підставу для відмови в позові суд першої інстанції послався також на наявність ухвали Верховного Суду від 16.04.2018 року, якою зупинено виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 12.12.2017 року про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Однак, дію вказаного рішення зупинено після його виконання, оскільки на час зупинення вона скористалась наданим судом правом на подання заяви для прийняття спадщини. За таких обставин зупинення виконання рішення про надання додаткового строку для прийняття спадщини не є підставою для відмови в позові. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу позивача. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.05.2017 року.

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.2014 року встановлено, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є його дочка ОСОБА_2

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2017 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визначено ОСОБА_4 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 тривалістю 1 місяць з моменту набрання рішенням законної сили. Постановою Апеляційного суду Волинської області від 08.02.2018 року вказане рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року залишено без змін.

18 квітня 2018 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Михальчук Л.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_4 на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю згоди спадкоємця про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та у зв`язку із наявністю свідоцтва про право на спадщину, виданого на ім`я ОСОБА_2

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем позов пред`явлено до неналежного відповідача, до якого вимоги не висувались та не заявлялись, в позовній заяві позивач просить зобов`язати приватного нотаріуса внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, а відповідачем зазначає спадкоємця ОСОБА_2

Такі висновки суду не відповідають нормам процесуального права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Порядок вчинення нотаріальних дій регламентується вказаним законом та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

Якщо у конкретній справі виникає спір між спадкоємцями щодо певного спадкового майна, тощо, сторонами у справі є не спадкоємець і нотаріус, а спадкоємці між собою, оскільки нотаріус не заявляє майнові права щодо спадщини, а лише вчиняє процесуальні нотаріальні дії щодо такого майна. Якщо особа вважає, що внаслідок видачі свідоцтва про право на спадщину було порушено її права та охоронювані законом інтереси, вона повинна звернутися з відповідним позовом до іншої сторони, яка є спадкоємцем відповідно до вказаного свідоцтва, а не до нотаріуса, що посвідчував цей документ і не є учасником правовідносин зі спадкування.

У даному випадку виник спір між спадкоємцями з приводу перерозподілу спадкових часток. У справі приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Михальчук Л.В. є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Покликання суду в судовому рішенні на наявність ухвали Верховного Суду від 16.04.2018 року, якою зупинено виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 12.12.2017 року про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є безпідставними, оскільки ухвала про зупинення виконання рішення не є рішенням за результатами розгляду справи по суті і не підтверджує наявність чи відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, дійшов помилкового висновку про подання позову до неналежного відповідача і колегія суддів з такими висновками суду не погоджується. З наведених вище підстав рішення суду першої інстанції підлягає до скасування.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з інших підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 2 статті 1300 ЦК України встановлено, що на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Постановою Верховного суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 08 лютого 2018 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено. Даним судовим рішенням встановлено, що оскільки ОСОБА_4 за відсутності будь - яких поважних причин не вчиняла дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, то підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особа або особи, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ОСОБА_4 спадщину у строки, передбачені ст. 1270 ЦК України не прийняла. Відповідно право на частку в спадщині у неї не виникло. Підстави для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину відсутні і в позові про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, яке видане іншому спадкоємцю ОСОБА_2 , слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: