Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/252/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Будулуци М.С., Гапонова А.В.,

за участю секретаря Сергєєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 листопада 2018 року цивільну справу №234/13287/18 за позовом ОСОБА_3 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії (головуючий у 1 інстанції суддя Чернобай А.О., повний текст рішення складено 01 листопада 2018 року)

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОКП «Донецьктеплокомунерго» в особі ВО ОКП «Краматорськміжрайтепломережа» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування якого зазначав, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.03.2018 року він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1. Як споживач житлово-комунальних послуг, вирішив встановити в належній йому квартирі вузол обліку теплової енергії та звернувся до відповідача з заявою про надання технічних умов на його встановлення. Відповідач надав відповідь, в якій зазначив, що для встановлення вузла обліку в квартирі не потребує видачі технічних умов та інших вимог. Після чого ним було встановлено вузол обліку в квартирі.

16 липня 2018 року він звернувся до відповідача з заявою про прийняття на абонентський облік вузла обліку на окремому відгалуженні системи опалення у квартирі на горизонтальній системі опалення але йому було відмовлено. Вважає, що така відмова не обґрунтована з огляду на положення постанови КМУ від 21 липня 2005 р. № 630 «Про затвердження Правил постачання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року, за якими виконавець зобов'язаний забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік квартирних засобів обліку.

У зв'язку з чим просив визнати неправомірною таку відмову та зобов'язати ОКП «Донецьктеплокомунерго» прийняти на абонентський облік вузол обліку теплової енергії.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01 листопада 2018 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Визнано неправомірною відмову відповідача в у прийнятті на абонентський облік вузла обліку теплової енергії та зобов'язати ОКП «Донецьктеплокомунерго» в особі ВО ОКП «Краматорськміжрайтепломережа» прийняти на абонентський облік вузол обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2. Та розподілено судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зазначає, що позивачем не були надані належні докази щодо наявності технічної документації на встановлення приладу обліку від спеціалізованої організації, що свідчить про відсутність технічної можливості на його встановлення. Позивач, мешкаючи у будинку, що має вертикальну систему опалення, встановив вузол розподільного обліку в квартирі, що має горизонтальну систему розводки опалення. Встановлення такого приладу обліку призводить до втручання у систему опалення та, як наслідок, призведе до порушення гідравлічного режиму та теплового балансу будинку в цілому, про що було надане роз'яснення Мінрегіону від 06.01.2016 року. Забороняється самовільне втручання в діючі системи теплопостачання та тепло споживання. До питання встановлення приладів обліку теплової енергії слід підходити комплексно, з врахуванням п.12.3.2 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» та з відповідним переобладнанням загальнобудинкової системи опалення та встановленням приладів обліку теплової енергії у всіх квартирах багатоповерхового будинку.

Крім того, вважають, що згідно із ст.ст. 382, 383 ЦК України для можливості переобладнання системи опалення, яка перебуває у спільній сумісній власності, необхідна згодна усіх власників квартир та нежитлових приміщень у даному будинку. За ч.7 ст. 4 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», п.3 Порядку оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2018 року №205, вузли розподільного обліку/прилади-розподілювачі теплової енергії встановлюються в окремих приміщеннях у будівлі, оснащеній вузлами комерційного обліку. Однак будинок, в якому мешкає позивач, не оснащений вузлом комерційного обліку. Проте суд першої інстанції не прийняв до уваги наведені обставини, які унеможливлюють встановлення вузла розподільчого обліку за зазначених умов.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає що, на час його звернення до відповідача щодо прийняття на абонентський облік вузла обліку та на час ухвалення рішення суду «Порядок оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку», якій затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2018 року №205, та на який посилається, відповідач, ще не діяв.

Вважає, що посилання відповідача на відсутність технічної можливості для облаштування спірного приміщення вузлом обліку теплової енергії, є припущенням. До відзиву на апеляційну скаргу позивачем долучено копію робочого проекту щодо встановлення вузла обліку в квартирі. Вимоги щодо наявності будинкового приладу обліку та згоди усіх власників будинку є безпідставними і не передбаченими жодним нормативним документом.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.03.2018 року є власником квартири АДРЕСА_5 та є споживачем послуг з централізованого опалення.

21.06.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання технічних умов на встановлення обліку теплової енергії в належній йому квартирі.

03.07.2018 року відповідачем надана відповідь на заяву від 21.06.2018 року, в якій роз'яснено, що окремі приміщення у будівлях оснащуються вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії, обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку не потребує видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільчого обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Однак, зазначене оснащення необхідно здійснювати у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, погодити з виконавцем модель приладу - розподілювача теплової енергії; такими вузлами необхідно оснастити не менш як 50 відсотків опалювальних приладів у будівлі, де знаходиться приміщення. Та зазначено, що питання залишається не врегульованим на законодавчому рівні

10.07.2018 року згідно акту виконаних робіт № 10 від 10.07.2018 року виконавцем ФОП ОСОБА_4 за замовленням позивача був проведений монтаж вузла обліку теплової енергії на окремому відгалуженні системи опалення теплолічільника SensoStar V (S83) заводській номер 82655856 у квартирі АДРЕСА_3, за межами приміщення квартири.

16.07.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про прийняття на абонентський облік зазначеного вузлу обліку за адресою: АДРЕСА_4.

Проте на вказану заяву листом від 24.07.2018 року № 897/08 йому було відмовлено та зазначено, що порядок оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами розподілювачами теплової енергії та порядок прийняття приладу обліку на абонентський облік не прийнятий, що унеможливлює здійснити відповідні заходи у відповідності з вимогами діючого законодавства

Таким чином, спір між сторонами виник з приводу правомірності обладнання належної позивачу квартири вузлом обліку на окремому відгалуженні системи опалення у квартирі.

Загальні засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії та комерційного обліку послуг з постачання теплової енергії, встановлення, обслуговування, заміни вузлів обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії визначені Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.

Згідно ч. 4 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов'язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт.

Прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. До прийняття порядку, яким встановлюється процедура взяття на абонентський облік, а також перегляду інших нормативно - правових актів протягом 6 місяців з дня опублікування Закону (01.08.2017), слід керуватись Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затвердженні постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630.

Відповідно до п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено Постановою КМ України від 21.07.2005 року №630 споживач має право: зокрема, на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку.

Згідно п. 9 вказаних Правил, у квартирі роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Виконавець зобов'язаний забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку (п. 32 п.п. 9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення лічильника теплової енергії, яке вчинив позивач, проведено у відповідності до вимог чинного законодавства, відсутні об'єктивні дані про те, що такі дії можуть призвести до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, а тому вони є обґрунтованими.

Проте не можна погодитися з таким висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч.7 ст.4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються. У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно.

Модель приладу - розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги.

Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів - розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм.

Згідно п. 7 Порядку оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, якій затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року N 205 та зареєстровано

в Мін'юсті України 31 серпня 2018 р. за N 981/324337, оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку теплової енергії здійснюється у разі наявності технічної можливості, яка визначається з урахуванням вимог статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. (ч.7 ст. 4 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

Відповідно до Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, якій затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018р. № 829 встановлено порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі (далі - вузол розподільного обліку), інформацію, яка має бути зазначена в акті обстеження внутрішньобудинкової системи опалення для визначення можливості встановлення вузлів розподільного обліку, критерії визначення економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах.

Згідно п. 4 зазначеного Порядку технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається під час обстеження внутрішньобудинкової системи опалення суб'єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів із середніми та значними наслідками, з обов'язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання шляхом встановлення відповідності кожному з критеріїв у форматі так/ні, визначених у пункті 6 цього Порядку, про що складається акт обстеження у довільній формі, у якому зазначається висновок за результатами обстеження, прізвище, ім'я, по батькові виконавця обстеження. Якщо у висновку зазначено, що технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії відсутня, зазначається критерій з переліку згідно з пунктом 6 цього Порядку, якому не відповідає внутрішньобудинкова система опалення, а також можуть зазначатися заходи, здійснення яких дозволить встановити вузли розподільного обліку.

Замовником обстеження внутрішньобудинкової системи опалення є власник (співвласники) будівлі або власник (співвласники) окремих приміщень у будівлі.(п.5)

Пунктом 6 Порядку визначено критерії за якими визначається наявність технічної можливості. Та зазначено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям:

- окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності);

- принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі;

- під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб;

- можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації.

Отже встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії проводиться за умови погодження моделі приладу - розподілювача теплової енергії власником (співвласниками) будівлі з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, та у випадку, коли наявна відповідна технічна неможливість, порядок визначення якої встановлено Порядком від 10.10.2018р. № 829.

Проте, звертаючись до суду, позивач не довів, що ним було погоджено модель приладу - розподілювача теплової енергії та його встановлення проведено ним в порядку, передбаченому Правилами за наявності технічної можливості на його встановлення, не надано відповідного акту обстеження внутрішньобудинкової системи опалення для визначення можливості встановлення вузлів розподільного обліку.

Згідно із ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язання утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоду довкіллю або культурній спадщині.

Відповідно до ст.382 ЦК України всі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, до якого належить у тому числі механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку (ст.383 ЦК).

Проте у даному випадку позивачем не доведено, що внаслідок проведеного ним переобладнання не будуть порушені права інших співвласників (власників квартир та нежитлових приміщень у спірному будинку).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін. Та відповідно до ч.3, 4 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог; Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З викладених норм права вбачається, що кожна сторона сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що обладнання встановлення приладу - розподілювач теплової енергії проведено ним в порядку, передбаченому Правилами за наявності технічної можливості на його встановлення.

Апеляційний суд не приймає до уваги надану позивачем до суду апеляційної інстанції копію робочого проекту, оскільки відповідно до ч.2-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об'єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з'явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Так, у даному випадку позивачем не зазначено поважних причин неподання даного робочого проекту до суду першої інстанції, що унеможливлює його прийняття до суду у якості допустимого доказу.

Оскільки, при розгляді справи судом першої інстанції не було враховано зазначені раніше норми матеріального права, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до невірних правових висновків у тих правовідносинах, що виникли між сторонами тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 листопада 2018 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

М.С. Будулуца

А.В. Гапонов

Повний текст постанови складений 19 лютого 2019 року

Суддя-доповідач В.В. Папоян