Номер провадження: 22-ц/813/637/19
Головуючий у першій інстанції Гудіна Н.І.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідачі - ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року у складі судді Гудіної Н.І.

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_3, ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» про відшкодування шкоди завданої майну в результаті ДТП, посилаючись на те, що 12.07.2014р. о 10 год. 30 хв., водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Автобус БАЗ А079.14», р/номер НОМЕР_1, рухаючись по проспекту Шевченко в м. Одесі, на регульованому перехресті проспект Шевченко - проспект Гагаріна, порушуючи вимоги п.16.5 Правил дорожнього руху, допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Смарт-Сіті» р/номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Після зіткнення автомобіль позивачки отримав значні механічні пошкодження. На місце дорожньо-транспортної пригоди були викликані співробітники ДАІ, що зафіксували дорожньо-транспортну пригоду та видали відповідні довідки. 27 серпня 2014 року працівниками ДАІ було складено на водія автобуса -ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 644898.

Також позивачка зазначила, що станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Автобус БАЗ А079.14», р/номер НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» за полісом № АІ/1333402. Позивачка подала письмове повідомлення на адресу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про настання ДТП, а 02 липня 2015 року надала на адресу Страхової компанії Заяву про страхове відшкодування із повним пакетом документів. 16 липня 2015р. позивачка самостійно звернулася із заявою до ТОВ «ХавкХолдінг», відповідно до якої просила провести авто товарознавче дослідження пошкодженого транспортного засобу та визначити вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого ТЗ в результаті ДТП. Вартість проведення даного огляду складає 1221,86 грн. За результатами даного огляду був складений Звіт № 14/0-116-ДОП від 21 липня 2015 року, у висновках якого зазначено наступне: сума вартості відновлюваного ремонту пошкодженого ТЗ в результаті вищевказаного ДТП складає 180 924,03 грн., ринкова вартість автомобіля до ДТП 169 390,42 грн. ринкова вартість автомобіля після ДТП 97 049,23 грн. Сума різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП складає: 72341,19 грн. (169390,42 грн. - 97049,28 грн.).

На підставі вищевикладеного, позивачка просила визнати винною особою у скоєнні ДТП, яка сталася 12 липня 2014 року о 10-30 по проспекту Шевченко в м. Одесі, на регульованому перехресті проспекту Шевченко - проспекту Гагаріна - ОСОБА_3 Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму матеріальних збитків у розмірі 22340,77 грн., суму витрат на проведення огляду у розмірі 1221,86 грн. Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн. Усі понесені судові витрати на правову допомогу, покласти на відповідачів.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» про відшкодування шкоди завданої майну в результаті ДТП задоволено частково. Визнано винною особою (правопорушником) у скоєнні ДТП, яка сталася 12 липня 2014 року о 10-30 по проспекту Шевченко в м. Одесі, на регульованому перехресті пр-ту Шевченко - проспекту Гагаріна - ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму матеріальних збитків у розмірі 22340,77 грн., суму витрат на проведення огляду у розмірі 1221,86 грн., суму моральної шкоди у розмірі 3000,00, суму понесених судових витрат у розмірі 1011,54 грн. а всього 27574,17 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн.; суму понесених судових витрат у розмірі 1770,46 грн. а всього 51170,46 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4, представник ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Інші учасники рішення суду не оскаржують.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлевої О.С. - головуючого судді, суддів - Журавльова О.С., Кравця Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.01.2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 була призначена до розгляду на 13 лютого 2019 року.

В судове засідання, призначене на 13 лютого 2019 року сторони не з'явились, всі були сповіщені належним чином (а.с. 179 т. 1, а.с. 40-43 т. 2).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 12.07.2014 року об 10-30 годині, на врегульованому перехресті проспекту Шевченка та проспекту Гагаріна в м. Одесі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Смарт-Сіті» р/номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 та «Автобусом БАЗ А079.14», р/номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3

Власником автомобіля «Смарт-Сіті» р/номер НОМЕР_2 є ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8 т. 1).

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 27.08.2014 року відносно водія «Автобуса БАЗ А079.14», р/номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 (а.с. 1).

Також в протоколі зазначено, що ОСОБА_3 працює водієм ПАО «Північтранс», якому належить транспортний засіб «Автобуса БАЗ А079.14», р/номер НОМЕР_1.

Згідно з пояснень ОСОБА_3, які містяться в матеріалах адміністративної справа, він працює водієм ПАО «Північтранс» ( а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Автобуса БАЗ А079.14», р/номер НОМЕР_1, власником є ПАО «Північтранс» (а.с. 15).

Згідно з полісом № АІ/ 1333402, страхувальником транспортного засобу «Автобуса БАЗ А079.14», р/номер НОМЕР_1 виступає ПАО «Північтранс», страховиком ПрАТ «ПЗУ Україна» (а.с. 16).

Вказаний транспортний засіб страховик прийняв на страхування на випадок заподіяння шкоди третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

18.06.2014 року, ПАО «Північтранс» було проведено перевірку «Автобуса БАЗ А079.14», який після технічного контролю визнано технічно справним (а.с. 17).

Згідно з подорожним листом на липень 2014 року водій ОСОБА_3, здійснював виїзди на автобусі БАЗ НОМЕР_1 (а.с. 18).

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2015 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення (а.с. 53).

З тексту цієї постанови не вбачається, що ОСОБА_3 визнано не винним, справа була закрита лише за строками, ця постанова набула чинності, сторонами оскаржена не була.

У відповідності до звіту № 14/О-116-ДОП від 21.07.2015 року, сума вартості відновлюваного ремонту пошкодженого ТЗ в результаті вищевказаного ДТП складає 180 924,03 грн., ринкова вартість автомобіля до ДТП 169 390,42 грн., ринкова вартість автомобіля після ДТП 97 049,23 грн.

Оскільки, витрати на ремонт даного автомобіля (180924,03 грн.) перевищують вартість транспортного засобу до ДТП (069390,42 грн.), то у такому випадку відповідно до ст. 30 Закону України № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним. У свою чергу, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику страховиком відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Сума різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП складає: 72341,19 грн. (169390,42 грн. - 97049,28 грн.) (а.с. 13-37 т. 1).

На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач подав письмове повідомлення на адресу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про настання ДТП.

З урахуванням встановленого п. 9.2 ЗаконуУкраїни «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розміру страхової суми (ліміту відповідальності у розмірі 50000,00 грн. та розміру матеріального збитку 72341,19 грн., сума страхового відшкодування, яка повинна бути виплачена Страховою компанією на користь позивача повинна складати 50000,00 грн.

Відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, адресованого ОСОБА_2, вже після винесення рішення, у червні 2016 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 50000 грн., а також пені у розмірі 603,98 грн. (а.с. 176 т. 1).

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб'єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

У відповідності до матеріалів справи, водій ОСОБА_3 знаходився у трудових відносинах з ПАО «Північтранс», та керував автобусом, який належить роботодавцю, що підтверджується його поясненнями, страховим полісом та подорожним листом.

Суд першої інстанції, на зазначене уваги не звернув.

Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб'єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб'єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

За таких підстав, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 слід відмовити, з тих підстав, що позов було заявлено не до того суб'єкту, який у відповідності до ст. 1172 ЦК України, відповідає за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (справа № 426/16825/16-ц, провадження № 14-497цс18), такий же правовий висновок викладено було у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13).

Статтею 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Що стосується задоволення позову в частині моральної шкоди, то з урахуванням заявлених позовних вимог (уточнювальних) ОСОБА_2, вона не заявляла позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд самостійно без заявленого позову в цієї частині вирішив питання про стягнення моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не був визнаний винним у скоєнні ДТП, колегія суддів вважає такими, що не відповідають матеріалам справи, а саме відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси провадження по адміністративній справі було закрито в зв'язку з закінченням строків притягнення, а не в зв'язку з відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3

Однак, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд не мав повноважень, визнавати винним ОСОБА_3, рішенням суду, заслуговують на увагу, та рішення в цієї частині також підлягає скасуванню, тому, що такий захист не передбачений за цивільно-процесуальним законом.

Судом першої інстанції не були враховані вищезазначені обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 в повному обсязі.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_4, представника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням в частині оскарження нового судового рішення.

Керуючись ст.ст.368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 386 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 - скасувати. Постановити в цієї частині нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої майну в результаті ДТП - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19 лютого 2019 року.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець