Єдиний унікальний номер 448/1754/13
Провадження № 4-с/448/1/19
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.02.2019 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого судді Білоус Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3, 11.02.2019 року звернувся до суду із зазначеною скаргою, покликаючись на те, що на виконанні у старшого державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 перебуває виконавче провадження № 46964233 з примусового виконання виконавчого листа № 448/1754/13 від 10.03.2015 року, виданого Мостиським районним судом Львівської області за результатами розгляду цивільної справи № 448/1754/13-ц (провадження № 2/448/482/13) про стягнення з нього, ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3, аліментів на утримання дитини: дочки ОСОБА_4 в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 21.10.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що постановою Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 06.11.2018року на нього накладено штраф на користь ОСОБА_3 у розмірі 30177 грн. 42 коп. через заборгованість зі сплати аліментів. Крім того, в межах даного виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на належне йому нерухоме майно, а саме квартиру № 1, що знаходиться за адресою:Львівська область, Мостиський район, м. Судова Вишня, вул.Д.Галицького, 62.

Стверджує, що 26.12.2018року ним було сплачено заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 62354 грн. 84 коп. та штраф за несплату аліментів у розмірі 30177 грн. 42 коп. (разом 92532 грн. 26 коп.). що підтверджується квитанцією про здійснення касової операції № ПН 1441, виданою ПАТ «Кредобанк» від 26.12.2018 року. Однак, листом старшого державного виконавця Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 № 09-23/1566 від 06.02.2019 року, його було повідомлено, що відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника: у разі погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Вважає, що оскільки ним погашено заборгованість зі сплати аліментів та станом на 26.12.2018 року становить нуль гривень, а також те, що за наявності арешту (обтяження) накладеного на його майно порушується його право приватної власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому бездіяльність старшого державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, слід визнати неправомірною.

З огляду на наведене, просить суд визнати бездіяльність старшого державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо не зняття арешту з нерухомого майна неправомірною та зобовязати її зняти арешт з нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1.

В судове засідання скаржник (боржник) ОСОБА_3 не зявився, однак у скарзі заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Державний виконавець Мостиського РВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_2 та стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду скарги, проте згідно ч.2 ст.450 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у старшого державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, перебуває виконавче провадження №46964233 з примусового виконання виконавчого листа № 448/1754/13 від 10.03.2015 року, виданого Мостиським районним судом Львівської області за результатами розгляду цивільної справи № 448/1754/13-ц (провадження № 2/448/482/13) про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3, аліментів на утримання дитини: дочки ОСОБА_4 в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 21.10.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із матеріалів скарги, в межах даного виконавчого провадження, 19.10.2017 року головним державним виконавцем Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_3, оскільки вимоги виконавчого документа останнім на той час не виконувались.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржник ОСОБА_3 є власником квартири № 1, що знаходиться за адресою:Львівська область, Мостиський район, м. Судова Вишня, вул.Д.Галицького, 62, на яку на підставі вищевказаної постанови державного виконавця накладено арешт.

Крім того, в ході вищевказаного виконавчого провадження постановою старшого державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 від 06.11.2018року на боржника ОСОБА_1 накладено штраф на користь стягувача ОСОБА_3 у розмірі 30177 грн. 42 коп., у звязку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

26.12.2018року ОСОБА_3 було сплачено заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 62354 грн. 84 коп. та штраф за несплату аліментів у розмірі 30177 грн. 42 коп., а всього 92532 грн. 26 коп., що підтверджується долученою до матеріалів скарги копією квитанції про здійснення касової операції № ПН 1441, виданою ПАТ «Кредобанк» від 26.12.2018 року.

Згідно проведеного старшим державним виконавцем Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 розрахунку заборгованості по аліментах від 26.12.2018року, боржнику нарахована заборгованість зі сплати аліментів відповідно до вищезгаданого виконавчого документа станом на 26.12.2018року в сумі 62354,84 гривень. Боржником сплачено 62354,84 гривень заборгованості по аліментах та штраф за несплату аліментів у сумі 30177,42 гривень, разом 92532,26 гривень. Заборгованість боржника ОСОБА_3 зі сплати аліментів відповідно до вищезгаданого виконавчого документа станом на 26.12.2018 року становить 0 (нуль) гривень.

29.01.2019року боржник ОСОБА_3 звернувся до Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області із заявою щодо зняття арешту з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2.

Однак, у відповідь, листом старшого державного виконавця Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 № 09-23/1566 від 06.02.2019 року, ОСОБА_3 було повідомлено, що відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника: у разі погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Вважаючи бездіяльність старшого державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо не зняття арешту з нерухомого майна неправомірною, боржник ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною скаргою.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

До передбачених законом обмежень у здійсненні права власності відносяться заходи примусового виконання судових рішень, які застосовуються в межах виконавчого провадження, в тому числі, арешт майна боржника, як складова звернення стягнення на майно боржника згідно Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Арешт майна - тимчасове позбавлення власника права користування та розпорядження майном, тривалість якого встановлюється вповноваженою особою у спосіб, визначений законодавством.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що накладення арешту на майно боржника є винятковим заходом обмеження права власності фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, крім іншого, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином, підставою для зняття арешту з майна боржника згідно п. 7 ч. 4 ст. 59 ЗУ Про виконавче провадження'' є одночасне настання двох юридичних фактів: 1) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів 2) можливість забезпечення виконання рішення в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Законодавець передбачив імперативний обовязок державного виконавця зняти арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини за настання вищезазначеного складу юридичних фактів.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Як встановлено судом, заборгованість зі сплати аліментів боржника ОСОБА_3 перед стягувачем ОСОБА_3 на даний час відсутня, що підтверджується відповідним розрахунком ДВС та не оспорюється учасниками справи.

Отже, прийняті державним виконавцем заходи у вигляді арешту майна боржника втратили свою актуальність та є такими, що порушують право власності скаржника на вільне розпорядження своїм майном.

Суд вважає, що після погашення заборгованості та послідуючої регулярної сплати аліментів відсутні правові підстави для забезпечення виконання рішення та підстави вважати, що боржником буде допущено прострочення в майбутньому, а тому державний виконавець мав усі законні підстави для скасування арешту майна боржника.

Частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3, є обґрунтованою, а відтак бездіяльність старшого державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2, щодо не зняття арешту з нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні ВП №46964233 слід визнати неправомірною та зобовязати її зняти арешт з нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст.258-260, 450-451 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо не зняття арешту з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2, у виконавчому провадженні ВП №46964233, - неправомірною.

Зобов'язати старшого державного виконавця Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 зняти арешт з нерухомого майна - квартири № 1, що знаходиться за адресою: Львівська область, Мостиський район, м. Судова Вишня по вулиці Д.Галицького, 62, у виконавчому провадженні ВП №46964233.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Суддя Ю.Б. Білоус

Ухвала набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус