Ухвала

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 501/398/18

провадження № 61-9004ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 21 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом

до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ»

(далі - ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ») про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі у розмірі 165 933, 51 грн.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25 червня

2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи

з 17 листопада 2015 року по 13 червня 2017 року, в розмірі 165 933, 51 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 березня 2019 року апеляційну скаргу ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» задоволено частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 червня

2018 року змінено.

Позов ОСОБА_1 до ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ»

на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі за період

з 17 листопада 2015 року по 13 червня 2017 року в розмірі 31 616, 64 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 від 24 квітня 2019 року, в якій заявник просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 21 березня 2019 року

і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають

касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 165 933, 51 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Заявник не погоджується з судовим рішенням суду апеляційної інстанції в частині відмови у стягнення 134 316, 51 грн.

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду

від 21 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

при затримці виконання рішення про поновлення на роботі- відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников