25.04.2019 227/662/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю

секретаря судового засідання: Харькової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком № 90 з надвірними побудовами і спорудами по вул. Східній м. Добропілля Донецької області.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідно до рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2008 року він є власником житлового будинку №90 по вул. Східній м. Добропілля Донецької області. 27 лютого 1998 року у зазначеному будинку був зареєстрований відповідач - його брат ОСОБА_2, який припинив проживати в цьому будинку з 2006 року, але реєстрацію за іншою адресою не змінив. Відповідач тривалий час не мешкає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку, тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщення.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся в суд з заявою про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій статті.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2008 року визнано право власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на житловий будинок та надвірні споруди, які розташовані за адресою: м. Добропілля, вул. Східна, буд. 90, за набувальною давністю. (а.с.6-7)

Право власності позивача на зазначену квартиру також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19153866 від 11 червня 2008 року, виданого Добропільським бюро технічної інвентаризації та копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 20514077 від 09 жовтня 2008 року, виданого Добропільським бюро технічної інвентаризації. (а.с.8,9)

З домової книги для реєстрації громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що відповідач зареєстрований за даною адресою з 27 лютого 1998 року. (а.с.10-12)

Довідкою голови квартального комітету по вул. Східна, 68 ОСОБА_3 від 12 лютого 2019 року підтверджено, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2 фактично не проживає з 2006 року, що також підтвердили сусіди. (а.с.13)

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316. 317, 319, 321 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Як розяснено у пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Відповідно д вимог ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 понад один рік без поважних причин не мешкає в будинку № 90 по вулиці Східній м. Добропілля Донецької області, суд вважає, що він втратив право користування спірним жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.

Керуючись ст. 405 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 274-279, 353-355 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця реєстрації та проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5), до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця реєстрації: 85003 Донецька область м. Добропілля, вул. Східна, буд. 90), про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати таким, що втратив право користування будинком № 90 з надвірними побудовами і спорудами по вулиці Східна в м. Добропілля Донецької області.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.С. Мацишин

25.04.2019