Провадження № 2/712/952/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

з участю адвокатів ШУПОВАЛ Р.В., ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (адреса реєстрації: м. Черкаси, вул. Казбетська 17) про стягнення орендної плати та несплачених комунальних послуг за договором оренди квартири,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення орендної плати та несплачених комунальних послуг за договором оренди квартири, посилаючись на те, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 19235 від 29 квітня 1998 року вона являється співвласником квартири АДРЕСА_2.

15 грудня 2016 року між її сестрою ОСОБА_4 та відповідачем, за її дорученням було укладено Договір оренди квартири у приватної особи, згідно з яким відповідачу було передано в оренду трикімнатну квартиру на термін 11 місяців.

У відповідності до п. 5.1 вищевказаного договору орендна плата складає 3 000 грн. на місяць та сплачується орендарем згідно з п. 5.2 договору щомісяця до 15 числа місяця, наступного за звітним.

П. 6.1 вищевказаного договору передбачено, що оплата усіх комунальних послуг здійснюється орендарем самостійно на підставі рахунків, виставлених підприємствами.

На виконання п. 3.1 ОСОБА_5 оренди квартира була передана в користування ОСОБА_6 передачі обєкта оренди від 15 грудня 2016 року.

ОСОБА_5 також передбачено, зокрема п. 5.3, що ОСОБА_6 сплачує передоплату на момент підписання ОСОБА_5 за 2 місяці перший та останній, що і було зроблено, тобто позивач в рахунок орендної плати отримала 6 000 грн. Більше коштів за оренду відповідачем на протязі усього строку дії договору оренди не сплачувалося. В період часу з 15 грудня 2016 року по 12 вересня 2017 року виникла заборгованість по орендній платі в сумі 21 000 грн.

12 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем було пролонговано договір шляхом укладення нового договору оренди квартири у приватної особи на тих же умовах строком на 11 місяців, тобто до 12 серпня 2018 року. Не дивлячись на закінчення строку дії договору оренди ОСОБА_6 квартиру було звільнено 26 жовтня 2018 року, тобто відповідач за новим договором оренди користувалася квартирою на протязі 12 місяців, не сплачуючи орендних платежів та комунальних послуг, що призвело до заборгованості в розмірі 36 000 грн. орендної плати та 6 696 грн. 57 коп. комунальних послуг, загальна сума заборгованості відповідача становить 63 696 грн. 57 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на її користь.

24 січня 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.

В судовому засіданні адвокат позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Адвокат відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комунальні послуги в сумі 6 696 грн. 57 коп., наявність якої відповідач не заперечує. Стосовно стягнення орендної плати пояснив та зазначив у відзиві на позовну заяву, що дана позовна вимога є необґрунтованою, оскільки до договору оренди, що укладений 15 грудня 2016 року між ОСОБА_4 та відповідачем, позивач ОСОБА_2 не має ніякого відношення, так як не є стороною цього правочину, а отже не має права вимоги щодо виконання будь-якого зобовязання за цим договором. Щодо договору від 12 вересня 2017 року, укладеного між позивачем та відповідачем, вказав, що позивачем надано до суду недостовірні докази, зокрема в п. 5.1 даного договору зазначено, що орендна плата складає усі комунальні послуги. В подальшому невідомою особою в супереч вимог до правочину ручкою дописано « +3 000 (три тисячі) грн..». Відповідач особисто підписувала зазначений договір без будь-яких дописок та правок. Договір, який був нею підписаний, вона особисто як багатодітна одинока мати подавала до соціальної служби міста Черкаси для отримання пільг як багатодітна родина. На умовах оплати додаткових платежів окрім плати за комунальні послуги вона б взагалі відмовилася від орендної плати. Також вказує, що під час виселення її разом з дітьми з квартири в присутності свідків було зазначено, що до неї не має жодних претензій матеріального чи морального характеру з боку позивачки.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва на право власності на житло № 19235 від 29 квітня 1998 року позивач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_2. Співвласниками даної квартири згідно цього ж Свідоцтва є ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Позивач в своєму позові вказує, що 15 грудня 2016 року між її сестрою ОСОБА_4 та відповідачем, за її дорученням та в її інтересах було укладено Договір оренди квартири у приватної особи, згідно з яким відповідачу було передано в оренду трикімнатну квартиру на термін 11 місяців.

У відповідності до п. 5.1 вищевказаного договору орендна плата складає 3 000 грн. на місяць та сплачується орендарем згідно з п. 5.2 договору щомісяця до 15 числа місяця, наступного за звітним.

П. 6.1 вищевказаного договору передбачено, що оплата усіх комунальних послуг здійснюється орендарем самостійно на підставі рахунків, виставлених підприємствами.

На виконання п. 3.1 ОСОБА_5 оренди квартира була передана в користування ОСОБА_6 передачі обєкта оренди від 15 грудня 2016 року. Позивач також вказує, що заборгованість по орендній платі за даним договором склала 21 000 грн.

При цьому, суд враховує той факт, що зазначений договір укладено між Орендодавцем ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ОСОБА_3. Акт передачі обєкту оренди також підписано Орендодавцем ОСОБА_4, а не позивачем. Жодних доручень, посвідчених у встановленому законом порядку, на вчинення відповідних правочинів іншою особою позивачем від її імені суду не надано. Інформацію про власників квартири, що передана в оренду, вказаний договір не містить.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Отже, позивач не є стороною договору оренди квартири у приватної особи від 15 грудня 2016 року, на який вона посилається як на підставу позову, та не має права вимагати виконання зобовязань за ним.

Тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі за вказаним договором в сумі 21 000 грн. не можуть бути предметом розгляду даної справи.

В обґрунтування позову позивач також вказує, що 12 вересня 2017 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем було пролонговано договір шляхом укладення нового договору оренди квартири у приватної особи на тих же умовах строком на 11 місяців, тобто до 12 серпня 2018 року.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано до суду копію даного договору та його оригінал, який досліджений в судовому засіданні.

Зокрема, в п. 5.1. ОСОБА_5 зазначено, що орендна плата складає усі комунальні послуги. Вказаний пункт договору містить також рукописний допис кульковою ручкою «+3 000 (три тисячі) грн..).

Відповідач у своєму відзиві вказує, що підписувала Договір від 12 вересня 2017 року без будь-яких дописів ручкою, та між сторонами була обумовлена орендна плата, яка складається лише з оплати комунальних послуг. На підтвердження своїх доводів адвокатом відповідача надано копію цього ж ОСОБА_5 витребуваного з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, який подавався відповідачкою для оформлення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, що підтверджується листом Департаменту від 18 квітня 2019 року.

В даному листі також зазначено, що ОСОБА_10 має статус «Багатодітна сімя» 17 жовтня 2017 року була включена до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги за фактичним місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі витягу з протоколу засідання комісії для розгляду питань щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, надання населенню пільг та житлових субсидій в управління соціальних допомоги та компенсаційних виплат департаменту відповідно до п. 2 Положення про Єдиний державний автоматизований Реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 та поданих документів до п. 5 Положення.

В особовій справі на пільги громадянки ОСОБА_10 знаходиться копія договору оренди на житло за адресою: АДРЕСА_1.

Громадянка ОСОБА_10 виключена з Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги з 02 листопада 2018 року на підставі її заяви.

Отже, надана копія ОСОБА_5 від 12 вересня 2017 року, яка знаходиться в Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, не містить будь-яких рукописних дописок чи виправлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України та ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно ст. 158 ЖК України - наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Частиною 1 ст.762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, (в редакції 2003 року), договір є обовязковим до виконання.

Статтею 651 Цивільного Кодексу України, (в редакції 2003 року) встановлено, що зміна або розірвання договору допускається за згодою сторін.

Статтею 653 Цивільного Кодексу України, (в редакції 2003 року) передбачено, що в разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання.

Зміна договору вчиняється в такій самій формі що й договір, що змінюється (ст.654 ЦК України).

Отже, судом встановлено, що оригінал договору від 12 вересня 2017 року, який мається у позивача, та копія договору, який був вручений відповідачу та в подальшому переданий останньою до державного органу соціального захисту, мають розбіжності, зокрема щодо розміру орендної плати. Оригінал ОСОБА_5 містить рукописний допис щодо розміру оплати, копія ОСОБА_5 такого допису не містить. Будь-які зміни до ОСОБА_5 у письмовій формі, як визначено цивільним законодавством, сторонами не погоджували та не підписувалися. Особу, яка вчинила цей допис, та час його вчинення, судом не встановлено. Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи в судовому засіданні сторонами не заявлялося.

Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Предметом позову є, зокрема, стягнення заборгованості по орендній платі згідно договору від 12 вересня 2017 року в сумі 36 000 грн. Обов'язок доказування в даній категорії справ покладається саме на позивача.

Оцінюючи покази надані представниками сторін в судовому засіданні, а також Договір оренди від 12 вересня 2017 року, суд приходить до висновку, що, дійсною умовою зазначеного ОСОБА_5, зокрема щодо розміру орендної плати, є те, що орендна плата складає усі комунальні платежі.

У зв'язку із наведеним, суд не може прийти до висновку про правомірність заявленої даної позовної вимоги з тих підстав, які містяться у матеріалах справи.

При цьому, відповідач не заперечує наявності заборгованості по комунальних платежах в сумі 6 696 грн. 57 коп., що підтверджується копіями відповідних квитанцій комунальних підприємств, та безпосередньо випливає із самого ОСОБА_5 оренди.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1)комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2)послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3)послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4)послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення відповідача на користь позивача заборгованість за комунальні послуги в розмірі 6 696 грн. 57 коп.

Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов задоволено частково, стягненню підлягає сума у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 526-527, 629, 651, 653, 759, 762 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 заборгованість за комунальні послуги в розмірі 6 696 грн. 57 коп. та судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп., а всього 7 401 грн. 37 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 02 травня 2019 року.