Справа № 306/2392/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді-доповідача : Готри Т.Ю.,

суддів : Собослоя Г.Г., Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря судових засідань : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 7 грудня 2018 року, постановлену суддею Ганчак Л.Ф., у справі за поданням головного державного виконавця державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за кордон,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2011 року головний державний виконавець державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції у Закарпатській області Мауріц А.Т. звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_3 за кордон - до виконання зобов'язань за рішенням.

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2011 року подання головного державного виконавця державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції у Закарпатській області - задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_3 за кордон до виконання зобов'язань за постановою.

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати ухвалу Свалявського районного суду від 17 листопада 2011 року такою, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що ухвала є помилковою.

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 7 грудня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначену ухвалу, як незаконну, посилаючись на те, що судом не враховано, що помилкова ухвала Свалявського районного суду від 17.11.2011 має бути визнана такою, що не підлягає виконанню, так як судом помилково застосовано статтю 377-1 ЦПК України, доповнену до ЦПК України згідно із Законом від 04.11.2010, яка не відноситься до правовідносин, що мали місце до винесення судом заочного рішення, на підставі якого видано виконавчий лист №2-266/2000; неправильно витлумачено норми статті 432 ЦПК України; застосовано статтю 377 ЦПК України (в редакції 2004 року), статті 377-1, 441, 452 ЦПК України, які не підлягають застосуванню, і не застосовано статтю 432 ЦПК України на яку він посилався у заяві.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник - адвокат Гуштан Г.Г. апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_3, його представника Гуштана Г.Г., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні заяви про визнання ухвали Свалявського районного суду від 17.11.2011 такою, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив із того, що чинним ЦПК України не передбачено визнання ухвали суду такою, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів Закарпатського апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції за таких обставин.

Судом установлено, що ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2011 року подання головного державного виконавця державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції у Закарпатській області - задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_3 за кордон до виконання зобов'язань за постановою.

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати ухвалу Свалявського районного суду від 17 листопада 2011 року такою, що не підлягає виконанню, посилаючись на помилковість цієї ухвали. Заяву просив задовольнити на підставі статті 432 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Частиною третьою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду - є виконавчими документами.

Проте ухвала суду про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України - не є виконавчим документом.

Частиною третьою статті 441 ЦПК України встановлено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Аналогічні положення містилися і у статті 377-1 ЦПК України, чинної на час постановлення судом ухвали від 17.11.2011 року, якою було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_3 за кордон - до виконання зобов'язань за постановою.

Як установлено судом, державним виконавцем 06.06.2011 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-266, виданого Свалявським районним судом 30.05.2000 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 16 236,00 боргу, що стверджується копією постанови від 06.06.2011 та копією виконавчого листа (а.с.3-4).

Отже ухвала суду від 17.11.2011 року, якою встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянину України ОСОБА_3 за кордон до виконання ним зобов'язань за постановою, не є виконавчим документом, а тому відсутні передбачені статтею 432 ЦПК України підстави для визнання її такою, що не підлягає виконанню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідно до статті 374 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_3 без задоволення.

Керуючись статтями 374, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 7 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рушення.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач : Судді :