Справа №672/1784/18
Провадження №2/672/170/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 р. м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., прокурора Манилюка М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городка цивільну справу №672/1784/18 за позовом Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визнання недійсним наказу, скасування запису про державну реєстрацію права власності та витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області звернувся в суд з позовом в інтересах держави до відповідачів, про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер НОМЕР_3), що розташована за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити, а саме: визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.09.2017 р. №22-18368-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер НОМЕР_3), що розташована за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Скасувати в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис №25304832 від 15.03.2018 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку (об'єднану) загальною площею 4 га (кадастровий номер НОМЕР_4), що розташована за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Також просить витребувати у ОСОБА_3 на користь держави земельну ділянку загальною площею 2 га, в межах та конфігурації, визначених у наказі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 04.09.2017 р. №22-18368-СГ.

В підтвердження своїх позовних вимог прокурор пояснив, що ОСОБА_2 не мав законного права на отримання спірної земельної ділянки, оскільки він вже раніше таким правом скористався і отримував у власність земельну ділянку такого ж виду в межах норм безоплатної приватизації площею 2 га на території Лісогірської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, що мало місце 04.07.2017 р. (наказ № 22-13950-СГ).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду подав відзив, в якому проти задоволення позову заперечив, вказує що спірну земельну ділянку набув правомірно, є добросовісним набувачем, а тому вона не може бути у нього витребувана. Крім того, вказує, що на даний час земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_3 фізично не існує і дана обставина підтверджується інформацією, що міститься на Публічній кадастровій карті України (а.с.106-112).

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Понедзялок Т.В. в судове засідання не з'явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності. Щодо позиції по суті спору, вказала, що підтримує раніше поданий відзив, де зазначено що відповідач заперечує проти задоволення позову, в діях відповідача немає жодних порушень чинного законодавства, оскільки відсутні бази даних, за якими б вони могли перевірити чи зверталась вже особа із заявами про отримання земельних ділянок раніше. Крім того, такого їх обов'язку законодавством не передбачено, а при поданні заяви особа вказує чи вона скористалась вже даним правом. Також вказує, що земельна ділянка не може бути витребувана на користь держави, оскільки вона входить в межі державного акту на право колективної власності на землю Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області (а.с.86-94).

Суд, заслухавши пояснення прокурора, оголосивши заяви сторін (їх представників), перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає задоволенню виходячи із такого.

Судом об'єктивно встановлено, що згідно поданої заяви ОСОБА_2 10.04.2017 р. звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Також, у поданій заяві ОСОБА_2 вказав, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства він не скористався (а.с.52).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.05.2017 р. №22-9081-СГ надано ОСОБА_2 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності з місцем розташування об'єкта землеустрою: за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області (НОМЕР_5), орієнтовний розмір ділянки 2 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (а.с.51).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.09.2017 р. №22-18368-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_3 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області (а.с.53).

В той же час, як вбачається із копії доданої заяви, 21.03.2017 р. ОСОБА_2 вже звертався до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Лісогірської сільської ради Городоцького району Хмельницької області (а.с.48).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.07.2017 р. №22-13950-СГ передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності з місцем розташування об'єкта землеустрою: за межами населених пунктів Лісогірської сільської ради Городоцького району Хмельницької області (НОМЕР_6), розмір ділянки 2 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (а.с.49).

Як вбачається із долученої до матеріалів справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 будучи власником спірної земельної ділянки, на підставі договору купівлі-продажу від 25.09.2017 р. №1451 відчужив її на користь ОСОБА_4 (а.с.15-18).

В подальшому, ОСОБА_4 провів об'єднання раніше набутих ним земельних ділянок, зокрема і спірної земельної ділянки, утворивши єдиний масив ділянок площею 4 га. Дані обставини підтверджуються довідкою №150474331 про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.12.2018 р., де відображено факт об'єднання даних земельних ділянок, зокрема і спірної, в єдиний масив площею 4 га з присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці НОМЕР_4. Окрім цього, 29.11.2018 року ОСОБА_4 на підставі договору дарування №3128 подарував дану земельну ділянку площею 4 га ОСОБА_3 (а.с.15-18).

Також, до матеріалів справи долучено технічну документацію із землеустрою щодо об'єднання земельних ділянок за заявою громадянина ОСОБА_4, розроблену ТОВ "Геобуд-Проект". З даної технічної документації вбачається, що дійсно відповідачем в один масив було об'єднано дві земельні ділянки, зокрема і земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_3, яка була придбана у ОСОБА_2 у відповідності до договору купівлі-продажу від 25.09.2017 р. (а.с.23-45).

Ухвалою судді Городоцького районного суду Хмельницької області від 19.12.2018 року на об'єднану земельну ділянку загальною площею 4 га (кадастровий номер НОМЕР_4) було накладено арешт на підставі заяви прокурора Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області, про забезпечення позову (а.с.55).

Вирішуючи позовну вимогу щодо визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.09.2017 р. №22-18368-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер НОМЕР_3), що розташована за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області, суд приходить до висновку про її обгрунтованість виходячи із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара.

Отже, станом на 10.04.2017 р., тобто день звернення з приводу набуття у власність земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_3), ОСОБА_2 вже звернувся із аналогічною заявою, а 04.07.2017 року набув у власність земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_6, а отже скористався своїм правом, передбаченим ст.116 ЗК України повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку. Відповідно, 29.08.2017 року, подаючи заяву про затвердження проекту із землеустрою на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_3 ОСОБА_2 вже був власником земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_6 (а.с.54).

П. (г) ч.3 ст.152 ЗК України визначено спосіб захисту прав на земельні ділянки у спосіб визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи позовну вимогу щодо скасування в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису №25304832 від 15.03.2018 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку (об'єднану) загальною площею 4 га (кадастровий номер НОМЕР_4), суд приходить до висновку про її обгрунтованість виходячи із такого.

Враховуючи те, що правова підстава виникнення у ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_3 є недійсною (оскільки судом визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.09.2017 р. №22-18368-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" та передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки), то він не є особою, яка в розумінні ч. 1 ст. 317 ЦК України уповноважена виступати продавцем земельної ділянки, адже визнаний недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.09.2017 р. №22-18368-СГ втрачає свою силу з моменту його прийняття через свою незаконність.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно ч. 1,2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підп. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 47, 52 «Порядку ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.10.2011 №1141, для внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, записів про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав обов'язково зазначається індексний номер рішення. У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації прав, у результаті якої закрито розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу, в Державному реєстрі прав проставляється відмітка про скасування державної реєстрації прав і відкривається закритий розділ Державного реєстру прав та відповідна реєстраційна справа.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_4 об'єднав спірну земельну ділянку (кадастровий НОМЕР_3), яку ОСОБА_2 не мав права отримувати та відчужувати, тому витребувати її площею, в координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.09.2017 р. №22-18368-СГ у власність ОСОБА_2 та знаходиться за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області, у добросовісного набувача ОСОБА_3 на користь держави можливо лише шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 (яке на даний час хоч і є припиненим) на об'єднану земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_4.

Відповідно до п.135 Постанови КМ України від 17.10.2012 № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру"внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку в разі її поділу чи об'єднання з іншою земельною ділянкою, а також відновлення її меж здійснюється шляхом внесення таких відомостей до відповідної Поземельної книги.

У разі коли відомості вносяться до Державного земельного кадастру про земельну ділянку (в разі її поділу чи об'єднання з іншою земельною ділянкою, а також відновлення її меж), на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, такі відомості вносяться до відповідної Поземельної книги після її відкриття відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку.

Спеціальний Закон, який установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру, є Закон України «Про Державний земельний кадастр».

Відповідно до ст. 1 Закону державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ст. 6 Закону).

За нормами ст. 9 Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об'єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов'язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється (ч. 7 ст. 9 Закону).

Відповідно до ч. 6 ст.16 Закону кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Аналогічні підстави для скасування державної реєстрації земельних ділянок містить пункт 114 Поряду ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага (ст.177 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.181 ЦПК України, до нерухомий речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч.1 ст.182 ЦК України).

Отже, захист цивільних прав може мати місце лише стосовно реально існуючого майна (яке можливо ідентифікувати) чи майнових прав.

У відповідності до положень ст.16 ЗУ "Про Державний земельний кадастр":Земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України.

Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок.

Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Отже, кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Зважаючи на важливість застосування кадастрового номеру для однозначної ідентифікації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, а також у зв'язку із неприпустимістю прийняття органами влади рішень щодо земельних ділянок без їх належної персоніфікації як об'єктів цивільних правовідносин, ч.5 ст.16 ЗУ "Про Державний земельний кадастр" встановлює правило обов'язковості зазначення у рішеннях органів державної влади кадастрових номерів відповідних ділянок.

Рішення органів влади, що прийняті із порушенням цієї норми, слід розглядати як нікчемні та такі, що не матимуть правових наслідків.

Отже, суд приходить до висновку, що способом ідентифікації спірної земельної ділянки в межах та координатах, які вона мала до об'єднання, що є запорукою можливості реального виконання майбутнього судового рішення, є присвоєння їй відповідного кадастрового номеру, що можливо зробити лише після скасування державної реєстрації прав на об'єднану земельну ділянку та її поділ.

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи позовну вимогу щодо витребування у ОСОБА_3 на користь держави земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер до об'єднання земельних ділянок НОМЕР_3), суд приходить до висновку про її обгрунтованість виходячи із такого.

Згідно з ст.ст. 13-14 Конституції України, земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської ) економічної зони з об'єктами права власності Українського народу. Від Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним багатством, що перебуває під охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою включно відповідно до закону.

Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю.

Так, за змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред'явлення віндикаційного позову.

Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди.

При цьому ст. 346 ЦПК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв'язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника.

У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими особами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21.02.2018 року у справі №363/2936/15-ц, від 12.06.2018 року у справі №916/3727/15, від 09.07.2018 року у справі №910/3513/17.

При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05.10.2016 року у справі 916/2129/15 та від 17.12.2014 року у справі №6-140цс.

Також суд вважає помилковою позицію представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про неможливість витребування земельної ділянки на користь держави виходячи із такого.

Дійсно, у п.21 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України, який набрав чинності 01.01.2019 року, визначено, що: "Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності".

На підтвердження належності земельної ділянки до земель територіальних громад, представник відповідача долучив до відзиву копію державного акту на право колективної власності на землю по Хоптинецькій сільській раді та схематичне місце розташування земельної ділянки, що витребовується (а.с.91-93).

Однак, у п.21 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України мова йде про земельні ділянки, за виключенням тих, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності. Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка станом на 01.01.2019 року перебувала у приватній власності, а тому дія вищевказаної норми на неї не поширюється.

Також, в разі витребування даної земельної ділянки на користь держави, із володіння якої вона вибула, остання може бути передана у відповідності до п.21 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України до власності територіальної громади, як це і відбувається із рештою земельних ділянок, які не перебувають у приватній власності.

Щодо підставності представництва інтересів держави прокурором в даному випадку, суд вважає його належним та обґрунтованим і виходить із такого.

Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес.

Обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави є мотивованим, зважаючи на відсутність повноважень у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних підрозділів щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, а також те, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є відповідачем у справі.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.12.2018 у справі № 923/129/17.

Також суд не погоджується з позицією прокурора щодо можливості солідарного стягнення судових витрат, оскільки нормами ЦПК України такого способу розподілу судових витрат не передбачено.

За таких обставин, судові витрати підлягають пропорційному розподілу відповідно до частини задоволених позовних вимог в порядку, передбаченому ч.1,2 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 264-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.09.2017 р. №22-18368-СГ про затвердження проекту землеустрою та передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 2 га (кадастровий номер НОМЕР_3), що розташована за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області.

Скасувати в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис №25304832 від 15.03.2018 року, про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку (об'єднану) загальною площею 4 га (кадастровий номер НОМЕР_4), що розташована за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області.

Витребувати у ОСОБА_3 на користь держави земельну ділянку загальною площею 2 га (кадастровий номер до об'єднання НОМЕР_3), що розташована за межами населених пунктів Хоптинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області, в межах та конфігурації, визначених у наказі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 04.09.2017 р. №22-18368-СГ.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області судовий збір на користь прокуратури Хмельницької області в сумі по 881 грн. 00 коп. з кожного, а також з ОСОБА_3 на користь прокуратури Хмельницької області в сумі 3524 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження. якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Городоцька місцева прокуратура Хмельницької області, , інд.32000, вул. Грушевського 80 м. Городок, Хмельницької області.

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, інд.29016, вул. Інститутська 4/1 м. Хмельницький.

Відповідач: ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 інд. АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2, інд.АДРЕСА_2.

Повний текст рішення суду виготовлено 03.05.2019 р.

Суддя: