Справа № 635/792/18
Провадження № 2/635/618/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Назаренко О.В.

за участю секретаря - Літінської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

встановив:

до Харківського районного суду Харківської області надійшов зазначений позов, в якому позивач просить суд скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:32002139від 24.10.2016 10:54:43, приватний нотаріус Стрельченко Олена Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 71,7 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі договору задоволення вимог іпотеко держателя, серія та номер:923, виданому 16.09.2006, видавник Гриценко Є.В., приватний нотаріус ХМНО; договір відступлення права вимоги, серія та номер:923, виданий 24.06.2016, видавник:Анохіна В.М., приватний нотаріус КМНО.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 16 вересня 2006 рорку між позикодавцем ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 було укладено договір позики. Відповідно до п. 1 договору позики позичальник отримав від ОСОБА_4 в строкову позику грошові кошти в розмірі 13600 доларів США, з кінцевим терміном погашення 16 серпн6я 2007 року. З метою забезпечення належного виконання зобовязань за Договором позики, того ж дня між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , правонступником якого також є ОСОБА_5 , було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є.В. за реєстровим номером 1808, відповідно до умов якого іпотекодавець ОСОБА_1 передала, а іпотекодержатель ОСОБА_6 прийняв у іпотеку нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 (колищне АДРЕСА_1 .Зазначає, що в травні 2017 року звернулася до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні предметом іпотеки. В позові зазначала, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підстав і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:32002139 від 24.10.2016 року 10:54:43, приватний нотаріус Стрельченко Олена Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ. Важає, що державна реєстрація права власності вчинена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. без належних на те правових підстав, протирічить умовам догговору іпотеки та вимогам чинного законодавства України. Позивач вказує, що як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власноті №71758177 від 29.10.2016 року підставою виникнення права власності на спірну квартиру були наступні документи:договір задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер:1808, виданий 16.09.2006 року, видавник Гриценко Є.В., приватний нотаріус Харківського міського нотарілаьного округу; договір відступлення права вимоги, серія та номер:923, виданий 24.06.2016, видавник Анохіна В.М. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Інших документів до приватного нотаріуса КМНО Стрельченко О.В. для реєстрації права власності не надавалось. Позивач також зазначає, що приватним нотарячусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. не було перевірено відповідність заявлених прав та поданих документів вимогам чинного законодавства, чим порушено п.3 ч. 3 ст. 10, абз.2 ч. 5 ст. 20, ч. 1 ст. 22, ст. 24 Закону УКраїни «Про державну реєстрацію», п.п. 10,12,19,61 Порядку державної реєсьрації та положенням Договору задоволення прав іпотекодержателя від 02.11.2009 року. Також зазначає, що державним реєстратором не виготовлено електронні копії документів та не розміщено їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав. Тому вона звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно залишено без руху.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2019 року після усунення позивачем недоліків та отримання судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрорщеного позовного провадження з викликом сторін.

19 березня 2019 року надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позов, в якому зазначає наступне. 16 вересня 2006 року первісним кредитором (первісним позикодавцем, первісним іпотекодержателем) ОСОБА_4 були позичені ОСОБА_3 валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) доларів США. На підтвердження цього факту та на виконання вимоги ч. 1 ст. 1047 ЦК України, сторонами в той же день в письмовій формі укладено Договір позики, 16 вересня 2006 року посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком С. В. та зареєстрований ним в реєстрі за № 1806. Відповідно до п. 1 Договору позики ОСОБА_3 зобов`язався повернути первісному кредитору ОСОБА_4 валютні цінності на суму 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) доларів США частинами (з розстроченням) не пізніше 16 серпня 2007 року. Крім того, з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 його зобов`язань за договором позики від 16 вересня 2006 року за реєстровим № 1806, того ж дня ОСОБА_1 із первісним кредитором (первісним позикодавцем, первісним іпотеко держателем) ОСОБА_4 було укладено іпотечний Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений 16 вересня 2006 року приватним нотаріусом ХМНО Гриценком Є. В. та зареєстрований ним в реєстрі за № 1808. За умовами іпотечного договору, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 з повернення боргу за договором позики. Позивач ОСОБА_1 передала первісному кредитору (первісному позикодавцю, первісному іпотекодержателю) ОСОБА_4 в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1 колтшнє АДРЕСА_1 . Але ОСОБА_3 у вказані строки зобов`язання не виконав, і ОСОБА_4 був вимушений звернутися за захистом своїх порушених прав до нотаріуса із заявою про вчинення на Договорі позики виконавчого напису про стягнення заборгованості. 10 квітня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є. В. на Договорі позики від 16 вересня 2006 року був вчинений виконавчий напис за реєстровим № 691, за яким приватний нотаріус запропонував стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 68 680 (шістдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят) гривень, піо є заборгованістю за цим договором за офіційним курсом долару США на цей момент, а також гроші в сумі 22 800 (двадцять дві тисячі вісімсот) гривень, що є штрафом за пунктом З цього договору, а загалом - 91 480 (дев`яносто одну тисячу чотириста вісімдесят) гривень. При цьому, того ж дня, тобто 10 квітня 2007 року, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є. В. на іпотечному Договорі про задоволення вимог іпотекодержателя від 16 вересня 2006 року був вчинений виконавчий напис за реєстровим № 692, за яким приватний нотаріус запропонував витребувати у Позивача ОСОБА_1 в натурі та передати ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 . Однак, боржник, навіть після вчинення вказаних вище двох відповідних виконавчих написів, так і не виконав свої зобов`язання з повернення позичених ним коштів, а іпотекодавець добровільно не передала ОСОБА_4 іпотечне майно. Тому, оскільки ОСОБА_3 свій обов`язок з повернення позичених коштів не виконував і, тим самим, грубо порушував права ОСОБА_4 як первісного кредитора у борговому зобов`язанні, з метою вирішення спору в позасудовому порядку, 07 серпня 2015 року ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку була направлена ОСОБА_3 та Позивачу ОСОБА_1 письмова Вимога про усунення порушення виконання зобов`язаннь з повернення боргу за договором позики від 16 вересня 2006 року за реєстровим № 1806, з викладом стислого змісту порушених зобов`язань, вимогою про виконання порушеного зобов`язання у тридцяти денний строк, з попередженням про звернення стягнення на предмет в разі її невиконання (згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку»). Абсолютно всі листи, як цінні, так і рекомендовані були отримані як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_1 13 та 11 серпня 2015 року відповідно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, що повернулись на адресу відправника ОСОБА_4 Оскільки ОСОБА_3 належним чином не виконав свої зобов`язання з повернення первісному кредитору (первісному позикодавцю, первісному іпотекодержателю) ОСОБА_4 позичених у нього коштів, останній вирішив відступити своє право вимоги (цесії) як позикодавця за укладеним ним 16 вересня 2006 року за реєстровим № 1806 із ОСОБА_3 договором позики, а також своїх прав як іпотекодержателя за укладеним ним 16 вересня 2006 року за реєстровим № 1808 із ОСОБА_1 іпотечним договором про задоволення вимог іпотекодержателя новому кредитору (новому позикодавцю, новому іпотекодержателю) Відповідачу ОСОБА_2 , про що між ними був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії), посвідчений 24 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В. М. за реєстровим № 923. 14 липня 2016 року первісний кредитор ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 направив повідомлення про відступлення права вимоги за договором позики та про відступлення вимоги за іпотечним договором. Цінні та рекомендовані листи були отримані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 особисто 22 та 16 липня 2016 року відповідно, про шо свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, що повернулись на адресу відправника ОСОБА_4 . Отже, позичальник ОСОБА_3 та іпотекодавець ОСОБА_1 належним чином повідомлені про те, що первісний кредитор ОСОБА_4 відступив своє право вимоги (цесії) новому кредитору ОСОБА_2 . При цьому, абз. З п. 1 вказаного договору про відступлення права вимоги (цесії), передбачено, що цей договір укладається з одночасним набуттям новим іпотекодержателем, тобто Відповідачем ОСОБА_2 , вимагати від боржників належного виконання на його користь всіх без винятку зобов`язань, передбачених Договором основного зобов`язання, в сумі, обсягах та з урахуванням фактів, встановлених цим Договором основного зобов`язання та рішенням відповідного суду, що набрало законної сили. Новий іпотекодержатель набуває право вимоги до боржників про сплату на його користь процентів за користування позикою, а також штрафів, пені, неустойки та інших платежів, передбачених законом у зв`язку з несвоєчасним виконанням боржниками своїх зобов`язань, навіть якщо вони прямо не згадані в цьому договорі відступлення права вимоги або в Договорі основного зобов`язання, але передбачені цивільним законодавством та звичаями ділового обороту. в п. 5 вказаного договору вказано, що за даним договором до нового іпотекодержателя переходять всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за іпотечним договором в обсязі і на мовах, що існували на момент переходу цих прав. З моменту укладення даного договору новий іпотекодержатель вважається стороною Іпотечного договору, а первісний іпотекодержатель втрачає всі права за іпотечним договором. 26 серпня 2016 року новий кредитор (новий позикодавець, новий іпотекодержатель) відповідач ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку направив позичальнику ОСОБА_3 та іпотекодавцю ОСОБА_1 письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язань з повернення боргу за Договором позики, з викладом їх стислого змісту та вимогою про їх виконання у тридцятиденний строк, з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі її невиконання, а також з Вимогою про добровільне звільнення предмета іпотеки. Рекомендовані листи були отримані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 особисто 27 серпня 2016 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, що повернулись на адресу відправника ОСОБА_9 І. Пунктом 10 укладеного між первісним кредитором (первісним позикодавцем, первісним іпотекодержателем) ОСОБА_4 та ОСОБА_1 іпотечного договору про задоволення вимог іпотекодержателя сторони визначили декілька позасудових способів звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: за домовленістю сторін при виникненні у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право за власним вибором продати предмет іпотеки (відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та в порядку пункту 6 цього договору), або обернути його у свою власність (в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку») в рахунок виконання забезпеченого цією іпотекою зобов`язання. Оскільки боржник ОСОБА_3 грубо порушив взяті на себе за договором позики зобов`язання і борг новому кредитору ОСОБА_2 не повернув, з метою задоволення своїх вимог за договором позики від 16 вересня 2006 року, керуючись ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 10 іпотечного договору про задоволення вимог іпотекодержателя, 21 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса як державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію за ним права власності на предмет іпотеки. Здійснивши аналіз поданих ОСОБА_2 письмових документів, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. встановила, що заявником ОСОБА_2 надано їй всі передбачені Законом № 1952-ІУ та Порядком № 703 документи для здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості і що у неї, як державного реєстратора, не було передбачених статтею 24 Закону № 1952-ІУ підстав для відмови у державній реєстрації. 21 жовтня 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В., на виконання п. 2 ч. 1 ст. 10 та ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зареєструвала право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 Таким чином ОСОБА_2 було задоволено його вимоги кредитора в позасудовому порядку - шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки, і тепер він є законним власником вказаного житлового будинку. Відповідач зазначає, що в порушення прав ОСОБА_2 як власника цього об`єкта нерухомого майна, позичальник ОСОБА_3 та іпотекодавець ОСОБА_1 продовжували там проживати, користуватися ним, використовувати його як місце зберігання їхнього майна і речей. 13 листопада 2017 року за результатами розгляду цивільної справи № 635/8194/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про вселення власника в належне йому на праві власності майно Харківський районний суд Харківської області ухвалив рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив та вирішив вселити ОСОБА_2 до належного йому на праві власності будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 (до перейменування АДРЕСА_1 . 14 січня 2019 року Харківський апеляційний суд постановив ухвалу, якою було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення власникові перешкод у користуванні нерухомим майном та вселення. Також зазначає, що доводи ОСОБА_1 щодо нібито відсутності в укладеному між сторонами іпотечному договорі застереження про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, є безпідставними та необгрунтованими, а тому у приватного нотаріуса КМНО Стрельченко О. В., як державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, не було законних та обґрунтованих підстав для відмови ОСОБА_2 у проведенні заявленої ним реєстраційної дії, оскаржуване рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень є законним і підстав для його скасування не має та не може бути, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 має бути відмовлено у повному обсязі. посилання ОСОБА_1 на те, що під час здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень нотаріус нібито не врахувала наявність щонайменш одного виконавчого напису нотаріуса, який визначав загальну суму заборгованості боржника, є надуманими, необгрунтованими та такими, що суперечать дійсним обставинам справи та повністю спростовуються належними та допустимими доказами. Під час прийняття спірного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В. дійшла правильного, законного та обґрунтованого рішення про правомірність вимог ОСОБА_9 1. щодо реєстрації за ним права власності на іпотечне майно, і що законних підстав для відмови йому у здійсненні державної реєстрації за ним права власності у неї об`єктивно не існувало та не могло існувати. Вказує також, що ним було надано приватному нотаріусу, окрім інших документів, які підтверджують безспірність виникнення у нього права на звернення стягнення на предмет іпотеки, також і оригінали двох виконавчих написів нотаріуса, один з яких був вчинений на договорі позики і за яким приватний нотаріус запропонував стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 68 680 (шістдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят) гривень, що є заборгованістю за цим договором за офіційним курсом долару США на цей момент, а також гроші в сумі 22 800 (двадцять дві тисячі вісімсот) гривень, що є штрафом за пунктом З цього договору, а загалом - 91 480 (дев`яносто одну тисячу чотириста вісімдесят) гривень, а інший на іпотечному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя і за яким приватний нотаріус витребувати у ОСОБА_1 в натурі та передати ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказані два окремих виконавчих написи нотаріуса, у сукупності з іншими письмовими документами, поданих ОСОБА_2 у якості доказів, підтверджуючих безспірність виникнення у нього права на звернення стягнення на предмет іпотеки, були враховані приватним нотаріусом КМНО Стрельченко О. В., як державним реєстратором речових прав на нерухоме майно,під час прийняття нею оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.Відповідач ОСОБА_2 заперечує проти його задоволення і вважає, що даний позов про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно не підлягає задоволенню

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до ч. З ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Згідно до положень ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

За ч. 1, ч. 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Пунктом 10 іпотечного договору про задоволення вимог іпотекодержателя сторони дійшли згоди про те, що за домовленістю сторін при виникненні у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право за власним вибором продати предмет іпотеки (відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та в порядку пункту 6 цього договору), або обернути його у свою власність (в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку») в рахунок виконання забезпеченого цією іпотекою зобов`язання.

Отже, між сторонами був укладений іпотечний договір, який у п. 10 має відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке, у відповідності до норм ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку», прирівнюється до відповідного договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно правової позиції Верховного суду України від 27 квітня 2017 року у справі № 6-679цс17, виходячи із аналізу положень ст.ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», законодавцем визначено три способи захисту про задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки:судовий: на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Обрання певного способу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Обрання способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю, а тому передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідає умовам договору про задоволення вимог іпотекодержателя та вимогам чинного законодавства, а сам договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Преамбулою Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

За частиною тринадцятою статті 15 Закону, порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком.

При цьому, пунктом 37 цієї Постанови визначений перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно.

Одним із таких документів є, зокрема, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подаєдокументи на державну реєстрацію, та сторін (сторони) правочину, згідно з яким відбувається державна реєстрація виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; відповідність даних про наявність (або відсутність) інформації та/або відповідних документів, що свідчать про накладення (зняття) заборони (арешту) або інших обтяжень, що перешкоджають державній реєстрації прав, у тому числі відсутність встановлених законом заборон на відчуження нерухомого майна; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до статті 15 Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону: надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Статтею 24 Закону № 1952-ІУ визначені підстави відмови в державній реєстрації прав та обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена (частина четверта статті 24 Закону).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційна справа формується у паперовій та електронній формі після відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та внесення до нього відомостей про речові права на нер)осоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та зберігається протягом всього часу існування об`єкта.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на те, що ОСОБА_2 подав заяву про державну реєстрацію за ним права власності на заставлене в іпотеку нерухоме майно, то, в цьому випадку, договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації є іпотечний договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений 16 вересня 2006 року ПН ХМНО Гриценком Є. В. та зареєстрований ним в реєстрі за № 1808 та вчинений 10 квітня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є. В., на його підставі виконавчий напис за реєстровим № 692, а також основний договір, який передбачає виконання боржниками суми основного зобов`язання - Договір позики, посвідчений 16 вересня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є. В. та зареєстрований ним в реєстрі за № 1806 та вчинений 10 квітня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є. В. на його підставі виконавчий напис за реєстровим № 691, а також Договір відступлення права вимоги за Договором іпотеки, посвідчений 24 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В. М. за реєстровим № 923

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про вселення власника в належне йому на праві власності майно Харківський районний суд Харківської області ухвалив рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив та вирішив вселити Відповідача ОСОБА_2 до належного йому на праві власності будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 січня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення власникові перешкод у користуванні нерухомим майном та вселення.

Отже, рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року набрало законної сили.

Зазначеним рішенням встановлено, що 24 червня 2016 року між ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М., зареєстрований в реєстрі за № 923, за іпотечним договором № 1808 від 16.09.2006 року. Отже, позивач набув право власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки № 1808 від 16.09.2006 року, про що сформовано інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.10.2016 року. Також рішенням встановлено, що відповідачами суду не надано доказів щодо виконання позичальником умов договору позики, в матеріалах справи відсутні відомості щодо погашення боргу за договором позики від 16.09.2006 року.

З погляду на викладене суд не може вважати доведеними обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, отже в задоволенні позову має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України,

вирішив:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - повністю відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області або до Харківського апеляційного суду.

Відомості, що не проголошуються:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 ;

відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, АДРЕСА_4 ;

третя особа - ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 22 травня 2019 року.

Головуючий суддя О.В. Назаренко