Номер провадження: 22-ц/813/69/19
Головуючий у першій інстанції Пучкова І.М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Шляпіної Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

встановив:

28 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яку надалі уточнив, та просив змінити розмір аліментів, які за рішенням суду від 30 березня 2016 року підлягають стягненню у розмірі 1200 грн. щомісячно, на 1/4 частину від усіх видів доходу відповідача щомісячно, посилаючись на своє скрутне матеріальне положення. При цьому, позивач обгрунтовував свої вимоги тим, що на час звернення його до суду істотно змінились обставини його життя, приватним підприємцем він не працює і аліменти у розмірі 1200 грн. на місяць не покривають витрати на утримання сина ОСОБА_4 , який займається футболом, вивчає англійську мову, вчиться в гімназії, де обов`язково необхідно носити форму гімназії.

Із мережі Інтернет він дізнався, що відповідач у справі офіційно працевлаштована у Копенгагені і отримує заробітну плату у розмірі 5000 євро на місяць.

Посилаючись на зазначені обставини, а також на ст. 192 СК України, позивач просив змінити розмір аліментів, встановивши їх на рівні 1/4 частини всіх видів доходів відповідача на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви, посилаючись на безпідставність позову та на те, що апеляційним судом вже встановлений спосіб стягнення аліментів.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2017 року у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1200 грн. щомісячно, на 1/4 частку від доходу відповідача, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2017 року, та постановлення нового рішення - про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

До суду апеляційної інстанції сторони а також представник відповідача - адвокат Шкодіна Л.В. не з`явились, будучи неодноразово належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили (т.2, а.с.25-26, 44, 47-49, 64, 65).

У зв`язку з цим, розгляд справи в суді апеляційної інстанції відбувався лише за участю представника позивача - адвоката Шляпіної Л.М. та на підставі наявних у справі доказів.

При цьому колегією суддів враховано, що справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції майже півтора року, у зв`язку з цим у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи або про продовження перерви було відмовлено.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав доказів того, що його матеріальний стан погіршився, а матеріальний стан відповідача ОСОБА_2 покращився, як того вимагає ст. 192 СК України.

З таким висновком повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте, рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2016 року було змінено та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1200 грн. 00 коп. щомісячно.

При цьому, апеляційний суд Одеської області виходив із того, що ч. 3 ст. 181, ч.1 ст. 182 та ст. 184 СК України, в редакції, яка була чинною на час ухвалення судового рішення, аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Звертаючись до суду з даним позовом 28.11.2016 року, позивач просив збільшити розмір аліментів, які були визначені вищевказаним рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року, з посиланням на те, що його матеріальний стан погіршився, а матеріальний стан відповідача ОСОБА_2 покращився, з посиланням на ст. 192 СК України.

Колегія суддів зазначає, що дійсно у відповідності до 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів у судовому засіданні обставини та не надав докази, які б суд міг прийняти до уваги для зміни розміру аліментів.

Не надав таких доказів позивач і суду апеляційної інстанції.

Посилання позивача ОСОБА_1 щодо отримання відповідачем ОСОБА_2 заробітної плати в Копенгагені Королівства Данії у розмірі 5000 євро на місяць, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції.

При цьому, клопотання позивача ОСОБА_1 , та його представника - адвоката Шляпіної Л.М. про витребування інформації із посольства Королівства Данії в Україні про працевлаштування відповідача ОСОБА_2 і щодо укладення з нею контрактів, у тому числі з компанією МАЕRSК LINE, у відповідності до Гаазької Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18 березня 1970 року, неодноразово задовольнялись апеляційним судом Одеської області (т.1, а.с.165-166, 183-186, 222, 242-247).

В подальшому, у зв`язку з ліквідацією апеляційного суду Одеської області, справа була передана в провадження колегії суддів Одеського апеляційного суду, під головуванням судді Сегеди С.М. та суддів Гірняк Л.А. і Цюри Т.В., які своєю ухвалою від 16.01.2019 року прийняли справу до свого провадження і призначили справу до розгляду на 19 лютого 23019 року, на 14.00 год. (т.2, а.с.15-16).

01.02.2019 року від адвоката Шляпіної Л.М., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , надійшла заява про повторне направлення запиту до компетентного органу Королівства Данії, оскільки попередній запит не був переведений на англійську мову і був повернутий без виконання (т.2, а.с.18).

У зв`язку з цим, колегією суддів від 19.02.2019 року заява ОСОБА_5 була задоволена ідо компетентного органу Королівства Данії був надісланий запит для отримання копії письмових документів (контрактів з роботодавцем), на підставі яких ОСОБА_2 , 1982 року народження, отримала робочу візу до Королівства Данії у 2012 році, контракти з компанією MAERSK LINE, відомості про нові фінансові контракти у Королівстві Данії на цей час. Розгляд справи був відкладений на 16.05.2019 року, на 16.00 год. (т.2, а.с.38-39, 40-43), переклад запиту (т.2, а.с.57-60).

Однак, 10.05.2019 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла відповідь із Відділу процесуального права Міністерства Юстиції Данії, Крістофер Есмарх Кох , із якої вбачається, що Міністерство Юстиції Данії не зрозуміло, де можна отримати копії контрактів та інших документів на підтвердження працевлаштування в Данії ОСОБА_2 (т.2, а.с.50, 51), переклад (т.2, а.с.70, 71). При цьому Міністерство Юстиції Данії просить надати Міністерству відповідну інформацію щодо судового акту за запитом.

Що стосується судового акту, то як було вказано вище, Одеський апеляційний суд разом із запитом направив для виконання копію ухвали суду від 19.02.2019 року (т.2, а.с.38-39). Іншого судового акту не існує.

Таким чином, Одеським апеляційним судом повністю була виконана заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шляпіної Л.М. про витребування у справі додаткової інформації. Однак, на виконання ухвали суду, відповіді щодо працевлаштування відповідача ОСОБА_2 в Королівстві Данії, укладених нею контрактів з компанією МАЕRSК LINE, та отримання нею 5000 євро в місяць не надходило.

Вказаними обставинами спростовуються доводи позивача про покращення майнового стану відповідача у справі, про отримання нею доходу в сумі 5000 євро щомісячно і необхідності застосування до спірних правовідносин положень ст. 192 СК України.

Крім того, вказаними обставинами твердження представника відповідача про те, що відповідач ОСОБА_2 не працевлаштована та не отримує заробітну плату за кордоном, не спростовані ні позивачем, ні матеріалами справи.

Що стосується посилання позивача на ч.3 ст. 181 СК України, в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року, про яку вона вказала в уточненій позовній заяві від 14.08.2017 року (т.1, а.с.108-109) та в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дійсно відповідно до вказаної норми сімейного права, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом стягувача аліментів.

Однак, колегія суддів зазначає, що позивач обгрунтовував свої позовні вимоги саме погіршенням свого матеріального стану і покращення матеріального стану відповідача, тобто правовідносинами, які регулюються не ст. 181, а ст. 192 СК України.

Саме у зв`язку з доводами позивача щодо покращення матеріального стану відповідача неодноразово заявлялись його клопотання, а також заяви його представника - адвоката Шляпіної Л.М. про витребування додаткових доказів у справі, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

Більше того, саме через розгляд і задоволення вказаних клопотань і заяви, справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції майже півтора року.

Крім того, в суді апеляційної інстанції 16.05.2019 року представник позивача ОСОБА_5 знову просила суд відкласти розгляд справи або оголосити перерву для надання нею нового клопотання про витребування доказів у справі.

Враховуючи тривалий час розгляду справи в суді апеляційної інстанції а також те, що ніщо не заважало ОСОБА_5 надати відповідне клопотання до судового засідання 16.05.2019 року, колегія суддів відмовила в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи або оголошення в ньому перерви.

Колегія суддів також зазначає, що аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову.

Разом з тим, рішення суду про зміну порядку стягнення аліментів, їх збільшення чи зменшення, набирає чинності не з моменту пред`явлення позову, а в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Відкладення даної цивільної справи або оголошення в ній перерви призведе до затягування розгляду справи в суді апеляційної інстанції, набрання рішенням суду законної сили, чим будуть порушені права сторін, що є недопустимим.

Крім того, колегія суддів зазначає, що CК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Poзмip аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд, про що зазначено в його постанові від 14 листопада 2018 року, справа №372/2393/17, провадження № 61-1261 св17.

Колегія суддів також зазначає, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на час ухвалення оскаржуваного судового рішення складало 1777 грн. 00 коп., а тому розмір аліментів у сумі 1200 грн. щомісячно, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року, відповідає вимогам, передбаченим ч.2 ст. 182 СК України.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що позивач не позбавлений можливості звернутись з позовом до суду про зміну способу стягнення аліментів з інших правових підстав. З підстав зміни майнового стану сторін позивач може звернутись до суду у разі доведеності своїх позовних вимог належними і допустимими доказами.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.05.2019 року

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра