Справа № 274/3811/18
Провадження № 2/0274/624/19
Рішення
Іменем України

15.04.2019 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача в/ч НОМЕР_1 - Томчука М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії та зобов"язання вчинити дії, -

В с т а н о в и в :

В липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд визнати незаконними і скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 ( Командування СВ ЗС України), ухвалене в формі протоколу від 23.09.2015 року № 9, в частині зарахування ОСОБА_2 на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_2 складом сім"ї 4 ( чотири) особи в загальну чергу з 11.10.2011 року ; визнати незаконним і скасувати рішення житлової комісії військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( в/ч НОМЕР_1 ), ухвалене в формі протоколу від 25.09.2016 року № 11 в частині зарахування ОСОБА_2 на квартирний облік у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 складом 4 ( чотири) особи в загальну чергу з 11.10.2011 року; зобов"язати військову частину НОМЕР_1 ( в особі її житлової комісії) зарахувати ОСОБА_2 на квартирний облік в загальну чергу для поліпшення житлових умов складом сім"ї 4 ( чотири) особи з 13.04.1998 року.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є військовослужбовцем ЗС з 1992 року та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де з 13.04.1998 року перебував на обліку, як такий, що потребує поліпшення житлових умов. В подальшому в квартирну справу позивача було внесено зміни щодо кількості членів сім"ї, яка наразі складається з чотирьох осіб : дружина - ОСОБА_3 , 1979 р.н., дочка - ОСОБА_4 , 2000 р.н., син ОСОБА_5 , 2011 р.н. В 2015 році позивач був переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 МО України. На підставі рапорту позивача від 21.09.215 року житловою комісією військової частини НОМЕР_2 ( Командування СВ ЗС України) ухваленим у формі протоколу від 23.09.2015 року № 9 змінено дату включення позивача та членів його сім"ї до списків осіб які потребують покращення житлових умов у загальній черзі з 13.04.1998 року на 11.10.2011 рік. В 2016 році позивач був переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , в якій рішенням № 11 житлової комісії від 25.09.2016 року зарахований на квартирний облік в загальній черзі при військовій частині НОМЕР_1 з 11.10.2011 року. Вважає такі дії відповідачів такими, що обмежують його право на забезпечення житловою площею на рівні з іншими громадянами України, а тому просить позовні вимоги задовольнити.
07.11.2018 року на адресу суду надано відзив відповідача в/ч НОМЕР_1 МО України , згідно якого вони просять у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до в/ч НОМЕР_1 відмовити в повному обсязі, оскільки рішення про зміну дати включення позивача та членів його сім"ї до списків осіб, які потребують покращення житлових умов у загальній черзі з 13.04.1998 року на 11.10.2011 року житловою комісією в/ч А3091не приймалося, в/ч НОМЕР_1 не допускала порушення прав ОСОБА_2 зарахувавши його на облік за новим місцем проходження служби зі збереженням попереднього часу перебування на обліку за останнім місцем проходження служби - в/ч НОМЕР_2 ( а.с. 56-58).
В судовому засіданні представник позивача доводи позовної заяви підтримала, просить їх задовольнити, однак зазначила, що датою взяття на квартирний облік в загальну чергу для поліпшення житлових умов сім"ї позивача має бути 16.02.2000 року, оскільки саме з цієї дати позивач прописаний в м. Бердичеві Житомирської області.
Представник відповідача - в/ч НОМЕР_1 МО України позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.
Відповідач - в/ч НОМЕР_2 МО України будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з"явилися, причину неявки суду не повідомлено.
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно послужного списку ОСОБА_2 є військовослужбовцем ЗС України з 01.08.1992 року і по даний час ( а.с. 7-10).
Як вбачається з копії свідоцтва про одруження позивач 09.07.1999 року одружився, має дружину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 11).
Згідно копії паспорту № НОМЕР_4 від 20.05.2016 року позивач має доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.12,13).
Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини - польова пошта НОМЕР_3 № 4 від 30.04.2015 року капітана ОСОБА_2 знято з квартирного обліку в зв"язку з переведенням його на нове місце служби, відповідно до чинного житлового законодавства ( а.с. 14).
Згідно копії протоколу № 9 від 23.09.2015 року засідання житлової комісії Командування СВ ЗС України встановлено, що перевіривши облікову справу майора ОСОБА_2 з метою постановки його на облік для отримання житла у гарнізоні м. Київ. В результаті перевірки встановлено, що на час постановки ОСОБА_2 на чергу 13.04.1998 року у м. Бердичів Житомирської області, де він проходив службу в той час, в зазначеному населеному пункті зареєстрований не був тому дату постановки на чергу майора ОСОБА_2 необхідно перенести на дату реєстрації за місцем проходження військової служби, а саме з 16.02.2000 року.
В той же час з 29.11.2002 року по 21.07.2006 року ОСОБА_2 разом з сім"єю був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , яка складалася з двох кімнат, яка знаходилась у власності майора ОСОБА_2 у відповідності до договору купівлі - продажу № 9886 від 07.11.2002 року. На зазначеній житловій площі було зареєстровано три особи : він, дружина ОСОБА_3 , 1979 р.н., дочка ОСОБА_4 2000 р.н. У відповідності до вимог ст. 34 ЖК УРСР майор ОСОБА_2 на той час не відносився до категорії громадян, які потребують поліпшення житлових умов та у відповідності до ст. 40 ЖК УРСР повинен був бути знятий з обліку потребуючих поліпшення житлових умові, як такий, що забезпечений житлом.
У відповідності до до говору купівлі - продажу № 4-1698 від 06.12.2005 року зазначене житло було передано у власність ( продано) іншій громадянці, але майор ОСОБА_2 разом з сім"єю був знятий з реєстрації за даною адресою з 21.07.2006 року та з 11.10.2006 року був зареєстрований при військовій частині НОМЕР_1 .
В діях майора ОСОБА_8 проглядаються наслідки штучного погіршення житлових умов та підпадають під дію ст. 35 ЖК УРСР .
Враховуючи, що рішення житлової комісії за попереднім місцем служби майора ОСОБА_2 щодо взяття на облік з 13.04.1998 року у м. Бердичів Житомирської області є неправомірним постановили, зарахувати на квартирний облік сім"ю майора ОСОБА_2 та становити дату зарахування на квартирний облік , датою реєстрації при військовій частині НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , застосувавши при цьому вимоги ст. 35 ЖК УРСР в частині обмеження взяття на облік протягом п"яти днів з моменту погіршення житлових умов, рахувати дату зарахування на квартирний облік 11.10.2011 року та включити до списків на першочергове отримання житла, як учасника бойових дій з 23.09.2015 року ( а.с.15)-16).
Як вбачається з витягу з протоколу засідання житлової комісії в/ч польова пошта НОМЕР_3 № 11 від 25.09.2016 року , майора ОСОБА_2 зараховано в загальну чергу з 11.10.2011 року та першочергову чергу з 25.09.2015 року в частині із складом сім"ї 4 особи, відповідно до наданих документів та чинного житлового законодавства ( а.с.17).
Згідно паспортних даних позивача , які містяться в особовій справі в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_2 прописаний в АДРЕСА_3 з 16.02.2000 року .
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України « Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими законами, в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ст. ст. 34,37 ЖК УРСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством , а облік таких осіб здійснюється за місцем їх роботи або за місцем їх проживання.
Статтею 43 ЖК УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов , жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Наказом Міністра Оборони України від 30.11.2011 року № 737 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 року за № 24/20337 ( що була чинною на час прийняття оскаржуваних рішень житлових комісій) ( надалі по тексту Інструкція).
Відповідно до п. 1.4.ч. 2 зазначеної Інструкції військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов , до 01.01.2005 року ( набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року № 18658-IV « Про внесення змін до статті 12 Закону України « Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей»), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку без врахування вислуги на військовій службі.
Військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до вимог чинного законодавства ( п. 1.5 Інструкції).
Згідно п. 1.6 з метою дотримання вимог чинного законодавства під час ведення обліку військовослужбовців, осіб , звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу жилої площі, призначеної для постійного проживання, участі в розподілі службового жилого приміщення та контролю за використанням жилого приміщення в органах військового управління, військових частинах , військових навчальних закладах, установах та організаціях ( далі військові частини) , гарнізонах створюються житлові комісії.
У своїй роботі житлові комісії керуються Конституцією України , законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, Житловим Кодексом Української РСР, цією Інструкцією та іншими актами законодавства України ( п. 10.2 Інструкції).
Відповідно до п. 2.1 Інструкції облік військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у квартирно експлуатаційних органах, військових частинах та гарнізонах.
За ведення обліку у військовій частині відповідають голова житлової комісії військової частини , у гарнізоні ( або в гарнізонах)- начальник КЕВ ( КЕЧ) району, який за територіальним принципом відповідає за військові частини. Керівництво діяльністю житлової комісії військової частини здійснюється командиром військової частини, а діяльністю гарнізонної житлової комісії начальником гарнізону ( п. 2.3 Інструкції).
Як визначено п. 10.3 Інструкції у ЗС України утворюються : гарнізонні житлові комісії чисельністю не більше 25 осіб залежно від кількості перебуваючи на квартирному обліку; житлові комісії органів військового управління, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій ЗС України або об`єднані житлові комісії органів військового управління, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій ЗС України чисельністю не більше 15 осіб.
Згідно п. 10. 10 Інструкції до повноважень гарнізонної житлової комісії належать : контроль за надходженням і правильністю обліку жилої площі, участь у її розподілі між військовими частинами гарнізону;
перевірка законності перебування на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх cімей у військових частинах;
перевірка правильності оформлення облікової справи (додаток 7) та наявності в ній усіх визначених у цій Інструкції документів;
виступ з ініціативою про скликання позачергових загальних зборів осіб, що перебувають на квартирному обліку, у зв`язку з:
прийняттям рішення житлової комісії гарнізону про саморозпуск;
оголошенням недовіри та виключенням члена (членів) комісії зі складу житлової комісії;
ініціюванням проведення довиборів члена (членів) житлової комісії.
Відповідно до п. 10.11 Інструкції « Про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» до повноважень житлової комісії військової частини належать :
зарахування військовослужбовців на облік, зняття військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов;
внесення змін до облікових даних військовослужбовців чи осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на квартирному обліку, у зв`язку зі зміною їх сімейного стану, набуттям ними права на пільги для отримання жилого приміщення;
розподіл 70 відсотків службової жилої площі, яка надійшла до військової частини;
погодження розподілу жилої площі, яка надається для постійного проживання;
перенесення черговості надання жилого приміщення на рік, якщо військовослужбовець чи особа, звільнена з військової служби, відмовиться від виділеного жилого приміщення, що відповідає встановленим вимогам та poзмipy;
скликання позачергових загальних зборів військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, у зв`язку з:
саморозпуском житлової комісії, оголошенням недовіри та виключенням члена (членів) комісії зі складу житлової комісії;
ініціюванням проведення довиборів члена (членів) житлової комісії.
Як визначено п. 10.15 організація та здійснення контролю за законністю перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, законністю розподілу жилої площі військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їх сімей, за правильністю оформлення облікових справ (додаток 7) покладаються на гарнізонні житлові комісії, житлові комісії органів військового управління, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій ЗС України, а також на Комісію з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України.
Командири (начальники) військових частин, які затверджують рішення житлових комісій, зобов`язані в межах компетенції перевіряти законність прийнятих житловою комісією рішень.
Рішення житлових комісій може бути: переглянуто житловою комісією, яка прийняла це рішення, або її правонаступником з підстав, передбачених законодавством та цією Інструкцією; оскаржено до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 ЖК УРСР та п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Радою Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок» № 470 від 11 грудня 1984 року (далі - Правила), потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.
Згідно ст. 34 ЖК України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, які: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановленому Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; проживають в приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв"язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім"ї; проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; які проживають у гуртожитках.
Відповідно до пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, які: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських рад народних депутатів разом з радами профспілок; проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності.
Згідно пункту 38 Правил громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, житловим кодексом УРСР, цими Правилами та іншими актами законодавства Української РСР. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Як визначено ст. 35 ЖК України громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів (стаття 96), не беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.
Відповідно до ст. 44 ЖК УРСР, громадянинові, який перебуває на обліку потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи, черговість на одержання жилого приміщення може бути перенесено на рік, якщо протягом попереднього року за систематичне порушення трудової дисципліни, пияцтво, хуліганство, розкрадання державного або громадського майна до нього застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського впливу або заходи адміністративного стягнення чи кримінального покарання, за винятком випадку, передбаченого пунктом 4 статті 40 цього Кодексу. Черговість може бути перенесено і в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Рішення про перенесення черговості приймається органами, які винесли рішення про взяття громадянина на облік потребуючих поліпшення житлових умов.
Згідно п. 43 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, громадянинові, який перебуває на квартирному обліку за місцем роботи, черговість на одержання жилого приміщення може бути перенесено на рік, якщо протягом попереднього року за систематичне порушення трудової дисципліни, пияцтво, хуліганство, розкрадання державного або громадського майна до нього застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського впливу, або заходи адміністративного стягнення чи кримінального покарання, за винятком випадку, передбаченого підпунктом 4 пункту 26 цих Правил. Перенесення черговості на одержання жилого приміщення на рік може бути застосоване також до громадянина, який безпідставно відмовився від наданого жилого приміщення, що відповідає встановленим вимогам і розміру. Черговість може бути перенесено і в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Рішення про перенесення черговості приймається органами, які винесли рішення про взяття громадянина на квартирний облік.
Пункт 26 Правил передбачає випадки, коли громадяни знімаються з квартирного обліку :
1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;
2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;
3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;
5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік; 6) скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; 7) отримання грошової компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. N 719 .
За таких обставин суд вважає, що рішення про перенесення дати постановки ( зарахування) на квартирний облік позивача та членів його сім`ї з 13.04.1998 року ( вірно з 16.02.2000 року ) на 11.10.2011 рік ( більше ніж п`ять років) є протиправним, виходить за межі повноважень житлової комісії в/ч НОМЕР_2 , суперечить вимогам норми п.п. 1 п. 13 та п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української ради профспілок від 11.12.1984 року № 470 , а отже є таким, що підлягає скасуванню.
Враховуючи, що житлова комісія в/ч НОМЕР_1 25.09.2016 року зарахувала позивача в загальну чергу з 11.10.2011 року, як було визначено рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 23.09.2015 року , яке є незаконним, тому рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 25.09.2016 року також є протиправним та підлягає скасуванню.
Як встановлено в судовому засіданні позивач в м. Бердичеві Житомирської області прописаний з 16.02.2000 року, то саме з цієї дати він має бути зарахований на квартирний облік в загальну чергу для поліпшення житлових умов складом сім`ї 4( чотири) особи .
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог на користь держави, оскільки позивач є учасником бойових дій, відповідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір « звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,141,258-259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії та зобов"язання вчинити дії задовольнити повністю.
Визнати незаконним та скасувати протокольне рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 ( Командування СВ ЗС України) від 23.09.2015 року № 9 в частині зарахування ОСОБА_2 на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_2 складом сім"ї 4 ( чотири ) особи в загальну чергу з 11.10.2011 року.
Визнати незаконним і скасувати протокольне рішення житлової комісії військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( в/ч НОМЕР_1 ) від 25.09.2016 року № 11 в частині зарахування ОСОБА_2 на квартирний облік у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 складом 4 ( чотири) особи в загальну чергу з 11.10.2011 року.
Зобов"язати військову частину НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, на квартирний облік в загальну чергу для поліпшення житлових умов складом сім"ї 4 ( чотири ) особи : дружина - ОСОБА_3 , 1979 р.н., дочка - ОСОБА_4 , 2000 р.н., син - ОСОБА_5 , 2011 р.н. з 16 лютого 2000 року.
Стягнути з військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 коп.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 26 квітня 2019 року.

Головуючий : Т.М. Вдовиченко