ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №592/16540/18

Номер провадження 22-ц/816/2507/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2019 року в складі судді Катрич О.М., ухвалене у м. Суми Сумської області,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (далі - ПАТ «Сумське МНВО»), який мотивував тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, 26 вересня 2018 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Стягнуто з ПАТ «Сумське МНВО» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 104230 грн 63 коп.

Стягнуто з ПАТ «Сумське МНВО» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 01 жовтня 2018 року по 16 січня 2019 року включно в сумі 34675 грн 08 коп., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське МНВО» на користь держави судовий збір у розмірі 1389 грн 06 коп.

В апеляційній скарзі на рішення ПАТ «Сумське МНВО», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, відмовити у задоволенні позову за недоведеністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що при ухваленні рішення суд безпідставно врахував як доказ копію розрахункового листа, яка не відповідає вимогам щодо належності, допустимості та достовірності, оскільки не завірена у встановленому порядку, невірно визначив розмір середньоденної заробітної плати.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське МНВО» (а.с. 5-7).

26 вересня 2018 року ОСОБА_1 звільнений з товариства за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 7).

З розрахункового листа вбачається, що ПАТ «Сумське МНВО» має заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати станом на вересень 2018 року у розмірі 104230 грн 63 коп. (а.с. 8).

Згідно зі ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За змістом ст.ст. 94, 97 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Частиною 1 статті 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ч.2 ст. 233 КЗпП України).

Відповідно до вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

П. 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 56 КЗпП України, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

За угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку, судом першої інстанції вірно визначено, що за період з 01 жовтня 2018 року по 16 січня 2019 року включно середній заробіток підлягає стягненню за 44 робочі дні (14 днів у жовтні, 12 днів у листопаді, 12 днів у грудні та 6 днів у січні), проте суд невірно обрахував розмір середньоденної заробітної плати позивача, який згідно довідки ПАТ «Сумське МНВО» становить 464 грн 85 коп., а тому відповідно розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення складає 20453 грн 40 коп. (464 грн 85 коп. х 44 робочих дні).

У той же час, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового про відмову в задоволенні позову з посиланням на те, що доданий позивачем до позовної заяви розрахунковий лист не є належним доказом на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі, так як наявність заборгованості відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати в сумі 104230 грн 63 коп. підтверджується довідкою ПАТ «Сумське МНВО» (а.с. 36).

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та з ПАТ «Сумське МНВО» підлягає стягненню на користь позивача 20453 грн 40 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з послідуючим утриманням з цієї суми податків та обов'язкових платежів.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги, а саме: з позивача на користь ПАТ «Сумське МНВО» підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 70 грн 48 коп. та за перегляд справи судом апеляційної інстанції - у розмірі 105 грн 70 коп.

З огляду на ту обставину, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2019 року змінити в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 20453 грн 40 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з послідуючим утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 70 грн 48 коп. та за перегляд справи судом апеляційної інстанції - у розмірі 105 грн 70 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук