печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року суддя Печерського районного суду м. Києва, Ільєва Т.Г., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі №757/55453/18-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

В С Т А Н О В И В:

25.03.2019 до провадження суду надійшла вказана позовна заява, яка була передана судді Ільєвій Т.Г. цього ж дня, для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

З матеріалів позову вбачається, що позивачем було подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування даної заяви позивач зазначив, що 18.11.2013 року між ОСОБА_5 (позичальником) та (ОСОБА_2 (позикодавцем) був укладеним договір позики, посвідчений Нестеровим О.В., нотаріусом Одинцовського нотаріального округу Московської області, за реєстровим номером ДГ-І-271. за умовами якого ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі і 3 000 000 (три мільйони) доларів СІІІА та зобов'язувався повернути отримані кошти до 17.11.2015.

Так відповідно до умов п. 1 Договору позики від 18 листопада 2013 року сторони погодили, що в порядку та на умовах, передбаченими Цим Договором. ОСОБА_2 передасть ОСОБА_5 у власність грошві кошти у розмірі 3 000 000 (три мільйони) доларів СІНА 00 центів, що с еквівалентом сумі 98 042 100 (дев'яносто вісім мільйонів сорок дві тисячі сто) рублів 00 коп., в перерахунку на курс Центрального Банку Російської Федерації на 18.11.2013 року з поверненням до 17.11.2015 року включно, а Позичальник зобов'язується повернути позику та сплатити процент и за користування позикою у валюті позики (долари США). а також виконати інші зобов'язання, що виникають із змісту цього Договору, та повністю виконати свої боргові зобов'язання в строк, передбаченим цим Договором.

Відповідно до умов Договору позики Позичальник зобов'язувався сплатити проценти за користування позикою у розмірі 11 % річних, нарахованих на суму залишку (п. 3 Договору позики).

Відповідно до умов Договору позики від 18.11.2013 року п. 6 Договору) сторони погодили, що у разі прострочення виконання зобов'язань Позичальником за даним Договором, Позичальник зобов'язується сплатити Позикодавцю суму боргу та пеню у розмірі 0.05% від залишку суми заборгованості за кожен день прострочення виконання.

Позивач та Відповідач 1 дійшли згоди, що позика підлягає поверненню Позичальнику готівкою, за місцем знаходження Позикодавця, або на банківський рахунок, письмово визначений Позикодавцем (п. 4 Договору позики).

Дружина Позичальника - ОСОБА_4 (Відповідач 2) надала письмову згоду на укладання Договору позики своєму чоловіку, яка була викладена у формі письмової заяви від 06.11.2013 року, справжність підпису ОСОБА_4 на цій заяві була засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоменко Вікторією Валеріївною.

В заяві від 06.11.2013 року Відповідач 2 - ОСОБА_4 повідомляє, що надає свою згоду на те, щоб усі без винятку умови Договору позики за цим договором визначалися її чоловіком самостійно, без додаткового погодження цих питань із нею та повідомляє, що укладання договору позики відповідає дійсному волевиявленню та здійснюється в інтересах сім'ї.

Шлюб між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 був зареєстрований 25.11.1992 року в ДРАІДС Мінської районної держадміністрації міста Києва, про що видане Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено 25.11.1992 року запис № 1956.

У зв'язку з невиконанням Відповідачем 1 зобов'язань перед Позивачем за Договором позики від 18.11.2013 року станом на 05.11.2019 року виникла заборгованість у розмірі 5 615 404.10 доларів СІНА, в тому числі: 3 000 000,00 дол. США - сума позики: 11 753.42 дол. США - відсотки за користування позикою за період з 05.11.2015 року по 17.11.2015 року; 979 150,68 дол. США - відсотки за користування позикою за період 3 18.11.2015 по 05.11.2018 року; 1 624 500 дол. США - пеня, нарахована за період з 18.11.2015 року по 05.11.2018 року.

Оскільки договір позики від 18.11.2013 року був укладений ОСОБА_5 зі згоди дружини позичальника - ОСОБА_4. Позивач вважає, що даний договір укладений в інтересах сім'ї, а тому створює обов'язки для другого із подружжя, внаслідок чого є правові підстави для пред'явлення позовних вимог про солідарне стягнення боргу з відповідачів (чоловіка та дружини).

Позивач зазначає, що 15.11.2018 року Печерський районний суд м. Києва виніс ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі.

Позивач не погодився із ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.11.2018 року та подав на неї апеляційну скаргу.

19.02.2019 року Київський апеляційний суд виніс постанову у справі №757/55453/18-ц , якою скасував ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року, направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позивач зазначає, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно:

- земельна ділянка, площею 0,2 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_3, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина;

- земельна ділянка, площею 0,2 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_4, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина;

- земельна ділянка, площею 0,15 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_5, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина;

- земельна ділянка, площею 0,15 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_6, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина;

- земельна ділянка, площею 0,2 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_7, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина;

- земельна ділянка, площею 0,15 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_8, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина;

- п'яти кімнатна квартира, загальною площею 126,9 кв.м., житловою площею 81,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1;

- житловий будинок, загальною площею 456,3 кв.м., житловою площею 176,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2.

Зважаючи на недобросовісну поведінку відповідачів, яка полягає у невиконанні їх зобов'язань за договором позики від 18.11.2013 року у строки визначені Договором, Позивач вважає що у разі невжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_4, вона може продати майно, що належить їй на праві власності, що призведе до унеможливлення виконання рішення суду у подальшому, оскільки на час примусового виконання рішення про солідарне стягнення з Відповідача 2 на користь Позивача, у Відповідача 2 не буде майна за рахунок реалізації якого можливо буде стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 5 615 404,10 (п'ять мільйонів шістсот п'ятнадцять тисяч чотириста чотири) доларів США 10 центів.

Відповідно до ст. 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

10 листопада 1994 року Верховною Радою України ратифіковано Конвенцію про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року ( 997_009 ), яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року і застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією і Туркменістаном (надалі Конвенція).

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах» Громадяни кожної з Договірних Сторін, а також особи, що проживають на її території, користуються на територіях всіх інших договірних Сторін у відношенні своїх особистих і майнових прав таким же правовим захистом, як і власні громадяни цієї Договірної Сторони.

Громадяни кожної з Договірних Сторін, а також інші особи, що проживають на її території, мають право вільно і безперешкодно звертатися до суду, прокуратури й інших установ других Договірних Сторін, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні і

кримінальні справи (далі - установи юстиції), можуть виступати в них, подавати клопотання, пред'являти позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих же умовах, що і громадяни цієї Договірної Сторони.

Відповідно до ст. 2 Конвенції громадяни кожної з Договірних Сторін і особи, що проживають на її території, звільняються від сплати і відшкодування судових і нотаріальних мит і витрат, а також користуються безкоштовною юридичною допомогою на тих же умовах, що і власні громадяни.

Пільги, передбачені в пункті 1 цієї статті, поширюються на всі процесуальні дії, здійснювані по цій справі, включаючи виконання рішення.

У відповідності ст. 2 Конвенції до Позивача громадянина Російської Федерації не можуть бути застосовані судом заходи зустрічного забезпечення, оскільки застосування Судом до громадянина Договірної сторони заходів зустрічного забезпечення буде суперечити нормам Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року ( 997_009 ), яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року.

Позивач вважає, що накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 в межах суми заборгованості у розмірі 157 961 317 грн. є заходом забезпечення позову у цивільній справі № 757/55453/18-ц співмірним із заявленими позовними вимогами.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно з п. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 4 ст. 65 СК України, договір укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У зв'язку із вищевикладеним виникла необхідність у забезпеченні позову в порядку ст. 152 ЦПК України до подання позовної заяви до суду та відкриття провадження у справі за його позовом про стягнення боргу за договором позики.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення заявлених позовних вимог про стягнення боргу за договором позики (згідно позову, що буде подано в порядку та строки, передбачені ч.4 ст. 152 ЦПК України), вважає за необхідне просити суд накласти арешт та заборонити відчуження всього майна, що належить ОСОБА_4 та заборонити останній здійснювати будь-які дії, які можуть знищити та/або зменшити вартість належного їй майна до розгляду даної справи по суті.

окрім цього, позивач посилається на те, що застосування зустрічного забезпечення одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову у даному випадку є недоцільним, оскільки для цього відсутні підстави, передбачені ч.3 ст. 154 ЦПК України.

Суд, дослідивши документи, додані до заяви, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачам чи третім особам, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Суд вважає, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту майно, що належить ОСОБА_4 з забороною останній здійснювати будь-які дії, які можуть знищити та/або зменшити вартість належного їй майна до розгляду справи по суті підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на майно, яке є власністю ОСОБА_4 та зазначене в інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки вжиття даних заходів буде достатньо для виконання рішення суду.

Керуючись ст.149-150, 157 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1), а саме на:

- земельну ділянку, площею 0,2 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_3, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина;

- земельну ділянку, площею 0,2 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_4, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина;

- земельну ділянку, площею 0,15 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_5, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина;

- земельну ділянку, площею 0,15 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_6, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина;

- земельну ділянку, площею 0,2 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_7, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина;

- земельну ділянку, площею 0,15 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_8, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина;

- п'яти кімнатну квартиру, загальною площею 126,9 кв.м., житловою площею 81,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1;

- житловий будинок, загальною площею 456,3 кв.м., житловою площею 176,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 в межах стягнення суми в розмірі 5 615 404,10 дол. США, за курсом НБУ на 05.11.2018 року, що складає 157 961 317 (сто п'ятдесят сім мільйонів дев'ятсот шістдесят одна тисяча триста сімнадцять) грн.

Копію ухвали направити Департаменту з питань реєстрації для відома та виконання.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т.Г. Ільєва