ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1439/19 Справа № 201/3718/18 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Макарова М.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська про забезпечення позову від 06 квітня 2018 року по справі за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, шляхом накладання заборону на вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження, переоформлення та державну реєстрацію нерухомого майна, а саме об`єкта незавершеного та завершеного будівництвом багатоквартирного житлового будинку, який розташовано в АДРЕСА_1 та яке знаходиться за координатами 48°28'10.0"N 35°02'28.1"Е та розташовано на земельній ділянці, що мала кадастровий номер НОМЕР_1 , а наразі має інші кадастрові номери: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку добровільного виконання зобов`язання за позикою, серія та номер 1026, виданий 10 вересня 2015 року, видавник - приватний нотаріус ДМНО Мошковська Н.М.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада, посилаючись на порушення даною ухвалою їхніх законних прав та інтересів, просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2018 року скасувати, зазначаючи, що ухвала суду винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуваною ухвалою та арештом спірного нерухомого майна порушено їх права як власника земельної ділянки, зазначили, що наразі власника жилого будинку розташованого на належній їм земельній ділянці не встановлено.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу сторони по справі не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.п.1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача,щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона.

Позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом п.10 цієї ж постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, що передбачено нормами чинного законодавства.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначив, що 27 лютого 2017 року ОСОБА_2 отримав від нього під розписку грошові кошти в розмірі 300.000 грн.

Зазначав, що ОСОБА_2 є власником майна, на яке попросив накласти арешти в якості забезпечення позову.

Колегія суддів наголошує на тому, що після задоволення заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 подав позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 травня 2018 року справу було передано на розгляд до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 серпня 2018 року (з врахуванням ухвали про виправлення описки) позову заяву було залишено без руху.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Вказані обставини унеможливлюють залишення в силі оскаржуваної ухвали.

Крім того позивач зазначає, що відповідач отримав від нього під розписку 300.000 грн., в той час коли ухвалою про забезпечення позову накладено арешт на об`єкти незавершеного та завершеного будівництвом багатоквартирного житлового будинку, що явно перевищує 300.000 грн.

Судом першої інстанції було розглянуто заяву про забезпечення без повного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення цього питання.

На час постановлення оскаржуваної ухвали суд виходив з того, що між сторонами існує реальний спір, що не відповідає дійсним обставинам.

За таких обставин ухвалу неможна визнати обґрунтованою, оскільки вона не відповідає вимогам процесуального закону, а тому підлягає скасуванню на підставі ст.376 ЦПК України з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська про забезпечення позову від 06 квітня 2018 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Макаров М.О.

Ткаченко І.Ю.