Єд. уник. 243/3319/19
Провадження № 2/243/1399/2019
У Х В А Л А

про передачу справи до іншого суду

03 травня 2019 року м. Слов'янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.,

за участю секретаря судового засідання Янчевського В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2019 року до Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Ухвалою суду від 03 квітня 2019 року провадження по справі було відкрито та призначене судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, та пунктом третім резолютивної частини позовної заяви є клопотання позивача розглядати справу без участі представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у разі неявки відповідача.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, як вбачається з поштових повідомлень кореспонденція відповідачем не отримується.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідачем по справі є ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до відповіді відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов'янської міської ради № 22-15/1675 від 08.04.2019 року, відповідач ОСОБА_1 був знятий з реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 у зв'язку з вибуттям до АДРЕСА_2

Відповідно до відповіді Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області № 02-25/191 від 23.04.2019 року, відповідач ОСОБА_1 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Положенням п.1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Положенням ч. 2 зазначеної статті передбачено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудна іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що зазначена справа не була прийнята до свого провадження Слов?янським міськрайонним судом з додержанням правил підсудності, оскільки відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_2

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (рішення у справі «Занд проти Австрії»). У рішенні ЄСПЛ «Сокуренко і Стригун проти України» суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, зазначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

У рішенні ЄСПЛ у справі «Коем та інші проти Бельгії» Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

У рішенні у справі «ТОВ «Базальт-Імпекс» проти України» від 1 грудня 2011 року, ЄСПЛ зауважив, що всупереч ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Верховний Суд України проігнорував висновки Європейського суду, викладені у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України», яке на час провадження у справі заявника вже було перекладено українською мовою і надруковано в офіційному юридичному виданні, тому визнав порушення ст.6 Конвенції.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що зазначена цивільна справа не підсудна Слов?янському міськрайонному суду Донецької області, а згідно територіальної юрисдикції вирішення цього спору відповідно до діючого цивільного процесуального законодавства віднесено до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, таким чином у контексті прецедентної практики ЄСПЛ «суд встановлений законом» у зазначеній справі - це Ізюмський міськрайонний суд Харківської області.

Відповідно до положення ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 28, 31 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Передати цивільну справу № 243/3319/19 за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат на розгляд до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області (м. Ізюм, вул. Соборна, 52, 64300).

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Слов?янський міськрайонний суд Донецької області протягом п?ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Роз'яснити сторонам, що передача цивільної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше п?яти днів після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - не пізніше п?яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв