Справа № 212/8368/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2019 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді: Власенко М.Д.,
з участю секретаря - Гавелі Ю.О.,
представника позивача адвоката Жукова О.А.,
представника служби у справах дітей Виконкому Покровської районної у місті ради Бондуровської М.В.,
соціального педагога Криворізької ЗОШ І-ІІІ ступенів № 32 ОСОБА_2 І.А.,
малолітнього свідка ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особаслужба у справах дітей Виконкому Покровської районної у місті ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини, -
У листопаді 2018 рокуГострик Ю.А ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 в якому просив суд визначити місце проживання його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання її батька ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог вказав, що від фактичних шлюбних відносин з відповідачкою ОСОБА_6 мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є позивач ОСОБА_8 ОСОБА_1 Після припинення фактичних шлюбних відносин спору між ними про місце проживання дитини не було, оскільки дитина за домовленістю між ними мешкала періодично з батьком та була зареєстрована за адресою матері в будинку АДРЕСА_2 . На утримання доньки він сплачував аліменти за рішенням суду.На час звернення до суду з позовом дитина постійно мешкає з батьком, але мати проти цього заперечує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Вважає, що донька повинна мешкати разом з ним, це відповідає інтересам дитини, ним забезпечені всі умови, Катерина займає окрему кімнату, має місце для навчання та відпочинку. Позивач працює, має стабільний заробіток, має можливість матеріально утримувати дитину і забезпечити достойний рівень її життя. Він добре ставиться до доньки, приділяє увагу її навчанню, цікавиться її інтересами та захопленнями. Позивач вважає, що донці буде краще буде проживати саме з батьком, оскільки відповідачка створила нову сім`ю, проживає з іншим чоловіком, щоможе негативно впливає на психологічний стан дитини.
20 листопада 2018 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, ознайомлена з матеріалами справи, про що свідчить власноручний підпис, правом поданнявідзиву на позовну заяву та особистої участі в судовому розгляді не скористалась.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Покровськоїрайонної у місті ради у судовому засідання позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, посилаючись на наданий до суду висновок, вважала, що визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком ОСОБА_1 відповідає інтересам дитини.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Допитана в судовому засіданні в присутностісоціального педагога ОСОБА_9 та представника служби у справах дітей Бондуровської М.В. малолітня свідок ОСОБА_3 , повідомила суду, що їй виповнилось 13 років, з вересня 2018 року вона постійно проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_1 та бабусею за адресою: АДРЕСА_1 , батько перевів її до нової школи, піклується про неї, у неї є окрема кімната, всі необхідні речі. Мати з нею спілкується рідко, лише за допомогою мобільних додатків телефону, в гості до себе не запрошує, переїхати до неї жити не пропонує, її життям не цікавиться, допомоги не надає, зі святами її не вітає, тому вона бажає мешкати разом з батьком.
Після допиту малолітнього свідка соціальний педагог, вказав, що дитина відповідала без примусу, ніякого тиску на неї не було, дитина почувалася добре, відповідала відверто, за своїм віком та рівнем розвитку може усвідомлено виявити бажання щодо свого місця мешкання разом з батьком.
Допитана в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснила, що вона знайома з позивачем від його народження, мешкає в одному під`їзді, також з малечку знає його доньку ОСОБА_10 , яка з 2017 року мешкає разом з батьком в його квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Для дитини у вказаній квартирі створені належні умови для проживання та виховання. Мати дитини з доньку у батька не відвідує, зі слів дитини, її життям не цікавиться,
Допитана в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що вона живе по сусідству з позивачем в одному будинку, також знає його неповнолітню доньку, яка з 2017 року мешкає разом з батьком в його квартирі. Для дитини у вказаній квартирі створені належні умови для проживання та виховання. Мати дитини з донькою не спілкується, її життям не цікавиться.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, щосторони мають неповнолітню дитину, ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 347. Батьком дитини записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_8 ОСОБА_6 (а.с.9).
Відповідно до акту, складеному мешканцями будинку АДРЕСА_3 та затвердженому майстром та начальником ПТОТОВ «УЮТ-2011», з 03березня 2017 року,донькаГострик ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 спільно із батьком ОСОБА_1 (а.с.39).
Позивач ОСОБА_1 працює водієм ФОП « ОСОБА_14 » (а.с.14), за місцем мешкання характеризується позитивно (а.с.42).
На підставі свідоцтва № НОМЕР_1 від 07.06.2000 року про право власності на житло квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 та члену його сім`ї - ОСОБА_15 .Відповідно до технічного паспорта квартира АДРЕСА_4 розташована на другому поверсі двоповерхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 36,0 кв.м., загальна площа квартири становить 50,01 кв.м.
Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 15.06.2018 року, складеного представниками служби у справах дітей Виконкому Покровської районної у місті ради за адресою місця проживання позивача у справі АДРЕСА_1 , позивач мешкає на другому поверсі двоповерхового будинку, житло складається з трьох кімнат з усіма необхідними меблями та побутовою технікою, для дитини створені належні умови для проживання та виховання (а.с.40).
Згідно Висновку Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради № 7/01-29/508 від 07.02.2019 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з одним із батьків, вказане питання з`ясовувалось за участі обох батьків. За наслідками розгляду органом опіки та піклування зроблено висновокщодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що буде відповідати інтересам дитини (а. с. 56).
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.
Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.
Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди що до того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно вимог ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" роз`яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей.
При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, яка з березня 2017 року постійно мешкає з батьком, а також думку самої дитини ОСОБА_16 , яка на думку суду за своїм психічним та фізичним розвитком у віці 13 рокі висловила у суді усвідомлене бажання мешкати з батьком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню. Крім того, суд зауважує, що мати дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо порядку спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням з урахуванням думки самої дитини.
Виходячи з результату вирішення спору, на підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним витрати на сплату судового збору в сумі 704,80 грн.
Враховуючи вищевикладене та керуючись Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року,ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 1, 7, 18, 141,150,151,157,159 СК України, ст.ст. 141, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа служба у справах дітей Виконкому Покровської районної у місті ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в сумі 704 грн.80 коп.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та мешкає: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 24 травня 2019 року.
Суддя М. Д. Власенко