Справа № 487/8119/18
Провадження № 2-о/487/24/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва в складі:

головуючого - судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Батишевої Г.Ю.

заявника - ОСОБА_3

представника заінтересованої особи - Мальченко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 487/8119/18 за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа - Заводський відділ Державної міграційної служби України в м. Миколаєві про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт свого постійного проживання на території України на момент прийняття Закону України "Про громадянство", а саме - 13.11.1991 року. Свої вимоги мотивувала тим, що з народження проживала на території України. Звернувшись до Заводського відділу ДМС України в м. Миколаєві, щоб отримати паспорт громадянина України, отримала відмову. У зв`язку з чим змушена звернутись до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 28.12.2018 року заяву залишено без руху у звязку із вказаними в ній недоліками.

28.01.2019 року заявником на виконання вимог ухвали суду від 28.12.2018 року надано до суду акт про проживання.

Ухвалою суду від 11.02.2019 р. відкрито провадження у справі.

Заявник в судовому засіданні просила заяву задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні зазначила, що проти заяви не заперечує, просила ухвалити рішення на розсуд суду.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В силу положень Закону України "Про громадянство України", Указу Президента України від 27 березня 2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (24 серпня 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Баратівка Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується наданою фотокопією паспорту громадянина СРСР серія НОМЕР_1 .

Заявник ОСОБА_3 отримала паспорт громадянина СРСР 22.04.1980 р. і в період з 02.04.1980 р. по 02.03.1990 р. проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з даними паспорту громадянина СРСР серія НОМЕР_1 з лютого 1995 р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

З довідки від 24.11.2003 р. №Дик-34 вбачається, що ОСОБА_3 відбувала покарання з 13.10.2001 р. по 24.11.2003 р. в Державній виправній колонії №34.

Відповідно до акта про приживання від 24.01.2019 р. ОСОБА_3 з березня 1990 р. по 1995 р. та з 2005 р. по теперішній час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, відповідно до довідки ліквідатора ПАТ «ЧСЗ» від 07.11.2018 р. №702/233 ОСОБА_3 працювала на Державному підприємстві «Чорноморський суднобудівний завод»: з 27.05.1980 р. по 02.06.1999 р., де обіймал різні посади.

Також, факт постійного проживання ОСОБА_3 на території України підтвердили свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5

Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суді встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема: постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону Україні «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання н території України в певний час.

Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України. Особи, є громадянами України з 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянств України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 2 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянин колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів н підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 199 року.

У пункті 44 вказаного порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, як стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від ни залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно ОСОБА_3 для набуття громадянства України та отримання паспорта громадянина України.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що ОСОБА_3 проживала на території України, не була громадянином іншої держави, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт проживання останньої в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 234, 235, 258-259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа - Заводський відділ Державної міграційної служби України в м. Миколаєві про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи.

Заявник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Заводський відділ Державної міграційної служби України в м. Миколаєві, ЄРДПОУ 37992781, м.Миколаїв, вул. Шосейна, 2.

Головуючий суддя І.В.Боброва