Єдиний унікальний номер 235/3935/18 Номер провадження 22-ц/804/1162/19

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Азевича В.Б., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 235/3935/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 охорони здоровя Донецької облдержадміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4 центральної районної лікарні, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протоколу засідання клініко-експертної комісії недійсним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 центральної районної лікарні на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2019 року про призначення експертизи (суддя Величко О.В.)

встановив:

04 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 охорони здоровя Донецької облдержадміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4 центральної районної лікарні, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протоколу засідання клініко-експертної комісії недійсним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27 червня 2018 року їй стало відомо про наявність протоколу засідання клінічно-експертної комісії від 14 червня 2018 року, висновками якого встановлено невиконання ОСОБА_1 вимог наказів МОЗ №798 від 21 вересня 2010 року, №110 від 14 лютого 2012 року, та неякісне спостереження з її боку за станом породіллі. Приводом перевірки професійної діяльності позивачки стала скарга ОСОБА_5 На підставі протоколу засідання комісії головним лікарем ОСОБА_4 ЦРЛ був виданий наказ про дисциплінарне стягнення. Просила визнати недійсним протокол засідання комісії від 18 травня 2018 року та скасувати наказ про накладення дисциплінарного стягнення.

В судовому засіданні 13 лютого 2019 року представником позивачки ОСОБА_7 заявлено повторне клопотання про призначення судово-медичної експертизи, мотивуючи тим, що судово-медична експертиза необхідна, тому що предмет спору стосується більше медичної спеціалізації, а не правової; в матеріалах справи відсутні висновки експертів, оскільки ОСОБА_3 не є судовим експертом, крім того, він є членом комісії; з огляду на факт відсутності спеціальної освіти в сфері медицини, суд не може вносити корективи зі своїх міркувань у питання, що заявляються спеціалістом в цій галузі.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2019 року призначено судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання:

1. Яким наказом МОЗ України повинні керуватися співробітники акушерських стаціонарів, здійснюючи заходи з профілактики внутрішньо-лікарняної інфекції?

2. Чи можливо у відсутності бактеріальних посівів у жінки та медичного персоналу акушерського відділення, який приймав пологи, встановити факт внутрішньо-лікарняної інфекції та звязок з діями чи бездіяльністю завідуючого акушерським відділенням ОСОБА_1, встановлений КЕК?

3. Якщо в додатку №1 Наказу МОЗ України №234 від 10 травня 2017 року щодо ознак ГЗЗ карт епідеміологічного спостереження в акушерському відділенні у пацієнтки ОСОБА_5 відсутні патологічні прояви стану, чи можна вказувати факт наявності у пацієнтки внутрішньо-лікарняної інфекції?

4. Чи відповідають висновки протоколу КЕК медичній документації пацієнтки ОСОБА_5 та чи знаходяться ці висновки, у тому числі в частині встановлення несвоєчасної діагностики у ОСОБА_5 інфекційних ускладнень у причинному звязку з діями чи бездіяльністю ОСОБА_1?

Провадження у справі зупинено.

З вказаною ухвалою не погодився відповідач ОСОБА_4 центральна районна лікарня, та оскаржив її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що незважаючи на те, що проти повторного клопотання заперечували як відповідачі, так і представники третіх осіб, зазначаючи, що це є зловживання процесуальними правами з боку представника позивача, так як поставлені питання перед експертом не стосуються предмету позовних вимог, про що було зазначено в попередній ухвалі від 22 січня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про призначення експертизи. Тобто ухвала суду не відповідає вимогам ст.103 ЦПК України, так як не стосується позовних вимог у справі.

Представник відповідача ОСОБА_4 центральної районної лікарні в судове засідання апеляційної інстанції не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Представник відповідача ОСОБА_2 охорони здоровя Донецької облдержадміністрації ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційної інстанції просив апеляційну скаргу ОСОБА_4 центральної районної лікарні задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Відповідач ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення та телефонограми.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача та позивачки, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Задовольняючи клопотання представника позивачки про призначення судово-медичної експертизи та ставлячи експерту питання, запропоновані позивачем, суд першої інстанції виходив з того, що призначення у справі судово-медичної експертизи необхідно для повного і всебічного зясування обставин, необхідних для розгляду даної цивільної справи по суті, та перевірки дійсності тверджень учасників розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 4 та 5 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, розяснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

За частиною 1 статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Матеріали справи не містять даних щодо висновків експертів щодо діагнозу, надання медичної допомоги та причинного звязку між встановленим діагнозом та діями позивачки, що є необхідним при вирішенні спору щодо визнання протоколу засідання клініко-експертної комісії недійсним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення, та стосуються саме позовних вимог у справі. А тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Тому доводи апеляційної скарги щодо зловживання процесуальними правами з боку представника позивача про повторно заявлене клопотання про призначення судово-медичної експертизи є такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до статті 43 ЦПК України заявляти клопотання це право сторін.

Апеляційний суд зазначає, що призначення експертизи в даній справі є лише одним з доказів, яким суд при ухваленні рішення надаватиме правову оцінку відповідно до статті 110 ЦПК України, згідно якої висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Призначаючи судово-медичну експертизу за клопотанням представника за запропонованими ним питаннями, суд першої інстанції правильно виходив з того, що призначення у справі такої експертизи необхідно для повного і всебічного зясування обставин, необхідних для розгляду даної цивільної справи по суті, та перевірки дійсності тверджень учасників розгляду справи.

Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції діяв в межах вимог процесуального закону.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вирішив питання про призначення експертизи у відповідності з нормами процесуального права та прийшов до правильного висновку про призначення судово-медичної експертизи. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не є підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 центральної районної лікарні залишити без задоволення.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2019 року про призначення судово-медичної експертизи залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді І.В. Кішкіна

ОСОБА_9

ОСОБА_10

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року

ОСОБА_11Кішкіна