Єдиний унікальний номер 226/1664/18 Номер провадження 22-ц/804/691/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Азевича В.Б., Жданової В.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 226/1664/18 за позовом ОСОБА_1 до Мирноградської центральної міської лікарні, третя особа Мирноградська міська рада, про поновлення на роботі та зобов'язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 06 грудня 2018 року (суддя Редько Ж.Є., повний текст рішення складено 11 грудня 2018 року),

в с т а н о в и в :

06 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Мирноградської центральної міської лікарні про поновлення на роботі та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача за двома трудовими договорами: на 1,0 ставки на посаді сестри медичної кабінету стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та на 0,25 ставки на посаді сестри медичної зубопротезної лабораторії за сумісництвом. 22 березня 2018 року її було попереджено про те, що у зв'язку з реорганізацією поліклініки на підставі наказу по ЦМЛ від 16 березня 2018 року № 101 «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні, скорочення чисельності та штату працівників» та штатного розпису ЦМЛ, діючого з 23 травня 2018 року, її посада підлягає скороченню, з якої вона буде звільнена 22 травня 2018 року. За наказом відповідача № 194-к від 11 червня 2019 року на підставі рішення Мирноградської міської ради «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні» № VII/43-26 від 14 лютого 2018 року та наказу № 101 11 червня 2018 року вона була звільнена з посади сестри медичної кабінету стоматологічної поліклініки за скороченням штату за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що відповідно до рішення міськради від 14 лютого 2018 року із організаційної структури ЦМП виключені: стоматологічна поліклініка із спеціальними прийомами кабінетами 27,75 шт.од.; зубопротезна лабораторія 17 шт.од. Додатком 1 до вказаного рішення ухвалено утворення стоматологічного кабінету ЦМЛ та залишення однієї посади сестри медичної (1,0 ставки), по 0,5 ставки лікарів-стоматологів: терапевта, хірурга, дитячого і ортопеда, а також 0,5 ставки молодшої медичної сестри (санітарки). Термін виконання пункту 1 рішення міськради не встановлено. Однак, у складі ЦМЛ відсутня «стоматологічна поліклініка із спеціальними прийомами кабінетами», тому рішення міськради не приписує скорочення будь-якої зі штатних одиниць «стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами», яка функціонувала у складі ЦМЛ до її звільнення відповідачем. Також відповідач не має та не мав відокремлених структурних підрозділів, тоді як за діючим законодавством реорганізація може стосуватися тільки юридичної особи. Зазначена у наказі № 101 мета його прийняття - оптимізація та підвищення ефективності медичного обслуговування мало захищених верств населення м.Мирнограда, розширення можливостей щодо його доступності та якості, враховуючи необхідність використання бюджетних коштів, явно не узгоджується з фактичними обставинами, оскільки значна чисельність населення, яка станом на 2017 рік складала 49,6 тис. осіб та 15672 внутрішньо переміщених осіб, має обслуговуватися у сім разів зменшеною чисельністю медичних працівників. Отримане нею у березні 2018 року попередження вказувало на її вивільнення за скороченням 22 травня 2018 року, що пов'язується з виключенням 23 травня 2018 року зі штатного розпису її посади. Однак, 22 травня 2018 року цього не сталося; інших попереджень про звільнення від відповідача вона не отримувала. За наказами відповідача від 22 березня 2018 року №108/1, від 23 березня 2018 року №112, від 26 березня 2018 року №115, від 28 березня 2018 року №116, від 02 квітня 2018 року №117/1 були внесені зміни до пункту 1 наказу №101, якими визначалося нова кількість працівників ЦМЛ, посади яких вказано до скорочення і які отримали попередження про вивільнення 22 березня 2018 року, 23 березня 2018 року, 26 березня 2018 року тощо. Оскільки за змістом зазначені вище накази відповідача своїми приписами скасовували попередні, на час видання наказу №147 від 22 травня 2018 року редакція пунктів 1 та 2 наказу №101 відповідала змісту наказу № 117/1, який приписував провести скорочення 02 червня 2018 року посади лише одного працівника. Чергове оновлення наказом №147 від 22 травня 2018 року пункту 1 наказу №101 приписувало провести скорочення чисельності та штату відповідних працівників стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами ЦМЛ вже з 11 червня 2018 року. На час видання наказу №147 попередження, яке вона отримала у березні 2018, втратило юридичну силу. Таким чином, якщо припустити, що цим наказом відповідач зробив чергове попередження про вивільнення її з роботи, тоді з 22 травня 2018 року до 11 червня 2018 року сплило менше двох місяців. Зазначене у преамбулі наказу №147 клопотання голови первинної профспілкової організації ЦМЛ профспілки працівників охорони здоров'я України від 22 травня 2018 було скасовано листом даної організації від 23 травня 2018 року. Також, в неї викликає сумніви правомірність підписання наказів про її звільнення в.о.головного лікаря, оскільки згідно Витягу з ЄДР єдиним підписантом від ЦМЛ вказана інша особа. Вона є членом профспілки працівників охорони здоров'я України. У порушення ст. 43 КЗпП її вивільнення було здійснено без попередньої згоди вказаної профспілки. Наказу про звільнення її з роботи за сумісництвом вона не отримувала, у відділі кадрів ЦМЛ їй усно сказали, що наказом №194-к від 11 червня 2018 року її звільнено з усіх посад, що є також незаконним. Просила визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 11 червня 2018 року №194-к про її звільнення з посади сестри медичної кабінету на 1,0 ставки стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами, поновити її на роботі на цій посаді з 12 червня 2018 року, розрахувати та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 12 червня 2018 року по день поновлення на роботі та зобов'язати відповідача усунути перешкоди та допустити її до роботи за сумісництвом на посаді сестри медичної зубопротезної лабораторії на 0,25 ставки.

Рішенням рішення Димитровського міського суду Донецької області від 06 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Мирноградської центральної міської лікарні, третя особа Мирноградська міська рада, про поновлення на роботі зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилася позивачка ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення прийнято судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд необґрунтовано не узяв до уваги той факт, що 22 березня 2018 року вона отримала від відповідача попередження, в якому була інформація про те, що у зв'язку з «реорганізацією» стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами, на підставі наказу по Мирноградській центральній міський лікарні від 16 березня 2018 року №101 «Про реорганізацію стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні, скорочення чисельності та штату працівників» та штатного розпису Мирноградської ЦМЛ, діючого з 23 травня 2018 року її посада підлягає скороченню. Інших попереджень про звільнення від відповідача вона не отримувала. Підстава вивільнення її за скороченням 11 червня 2018 року ґрунтувалася лише на клопотанні голови первинної профспілкової організації Мирноградської ЦМЛ від 22 травня 2018 року, скасованому листом голови первинної профспілкової організації Мирноградської ЦМЛ від 23 травня 2018 року, подальша реалізація наказу відповідача №147 від 22 травня 2018 року втратила юридичне обґрунтування. Нікого з працівників стоматологічної поліклініки та зубопротезної лабораторії з травневих дат, зазначених у повторних поданнях до профкому від 22 травня 2018 року відповідач не звільнив. Так само як не звільнив і її з посади сестри медичної кабінету стоматологічної поліклініки 22 травня 2018 року; подання про надання згоди на вивільнення її 11 червня 2018 року за скороченням за п.1 ст.40 КЗпП України відповідач відносно неї до виборного органу первинної профспілкової організації, яка діяла у відповідача не спрямовував. Крім того, вважає, що повторне подання відповідача до профкому про надання згоди на звільнення її за скороченням містило прохання надати згоду на звільнення 22 травня 2018 року, але само повторне подання відповідача від 22 травня було передане до профкому 23 травня, до подання додавався наказ №146, який втратив чинність, оскільки його приписи були замінені приписами наказу відповідача №147 від 22 травня 2018 року. У наказі №147 містився припис не «перенести вивільнення працівників на 11 червня 2018 року, а 11 червня 2018 року провести скорочення чисельності та штату працівників, що вказує на помилковість суду у висновках стосовно утримання відповідачем максимальної кількості днів, яка надається ст. 43 КЗпП на розгляд подання роботодавця про надання згоди на звільнення працівників. Також суд відмовив усунути перешкоди її роботи за сумісництвом, а саме за відсутністю у матеріалах справи наказу про вивільнення її з посади сестри медичної зубопротезної лабораторії, але за штатним розписом відповідача її посади у складі відповідача вже не значилося, що порушило моє конституційне право на труд. Крім того, при поданні позову ухвалою суду від 11 червня 2018 року позовна заява була залишена без руху у зв'язку з тим, що відсутня ціна позову, розрахунок судових витрат, не зазначено про наявність у позивача оригіналів доданих до заяви письмових доказів, однак судом не були враховані фактичні обставини даної справи, які були відомі суду в зв'язку з тим, що у цього самого судді був у провадженні колективний позов з участю позивачки та до нього додані ті самі докази, але та справа з тотожними вимогами не залишалась без руху за таких вимог. Також 03 серпня 2018 року ухвалою суду без клопотання позивача була залучена третя особа Мирноградська міська рада, в зв'язку з чим суд зобов'язав мене надати не пізніше 2 днів копію позову третій особі. Вважає, що покладений на неї процесуальний обов'язок не врахував вимоги ч. 2 ст.177 ЦПК України, а залучення третьої особи без клопотання сторін у даній справі вважає безпідставним. Також спрощене провадження не передбачає проведення дебатів, однак в останньому засіданні після дослідження доказів представнику відповідача надається можливість зробити промову, а письмове викладення промови долучається до матеріалів справи.

Відповідач Мирноградська центральна міська лікарня подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказує, що судове рішення є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Встановлено, що у відповідача дійсно відбулися зміни в організаційно-штатній структурі, які потягли за собою скорочення чисельності та штату працівників стоматологічної поліклініки зі спеціалізованим прийомами та зубопротезної лабораторії, що спростовує доводи позивачки про відсутність чітких приписів та юридичних підстав для скорочення посади позивача. Процедура звільнення працівників стоматологічної поліклініки з спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії Мирноградської центральної міської лікарні відповідно до п. 1 статті 40 КЗпП проводилась з дотриманням гарантій для працівників з урахуванням вимог статей 43, 49-2 КЗпП України.

Третя особа Мирноградська міська рада надала пояснення на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має. Мирноградська центральна міська лікарня діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням Мирноградської міської ради. Так, відповідно до Статуту Мирноградська центральна міська лікарня є комунальним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров'я, що заснований на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади міста Мирноград, управління в межах повноважень здійснює Мирноградська міська рада як представник територіальної громади. Рішенням Мирноградської міської ради від 14 лютого 2018 року №УІІ/43-26 з організаційної структури ЦМЛ виключено стоматологічну поліклініку із спеціалізованими прийомами і зубопротезну лабораторію та утворено і включено до складу організаційної структури ЦМЛ лікувально-діагностичне відділення зі спеціалізованими прийомами стоматологічний кабінет. Звільнення позивачки здійснено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності.

Представник відповідача Мирноградської центральної міської лікарні ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності та свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Представник третьої особи Мирноградської міської ради ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 16 квітня 1996 року працювала у відповідача на 1,0 ставки на посаді сестри медичної кабінету стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та з 10 лютого 2014 року на 0,25 ставки на посаді сестри медичної зубопротезної лабораторії за сумісництвом (а.с.6-8 т.1).

За наказом Мирноградської центральної міської лікарні №194-к від 11 червня 2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади сестри медичної кабінету стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами 11 червня 2018 року за скороченням штату за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, підставою звільнення зазначено рішення Мирноградської міськради від 14 лютого 2018 року №VII/43-26 та наказ Мирноградської ЦМЛ № 101 від 16 березня 2018 року (а.с.4 т.1).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Мирноградська центральна міська лікарня є комунальним закладом, її засновником є Мирноградська міська рада, відокремлені підрозділи у складі лікарні відсутні (а.с.12-15 т.1).

Згідно із розділом 7 Статуту ЦМЛ, затвердженому рішенням міської ради від 08 червня 2016 року №УП/12-45, до складу організаційної структури ЦМЛ серед інших включено структурні підрозділи: стоматологічна поліклініка зі спеціалізованими прийомами (кабінетами) та зубопротезна лабораторія (а.с.176-179 т.1).

Відповідно до рішення Мирноградської міської ради №УІІ/43-26 від 14 лютого 2018 року з організаційної структури ЦМЛ виключено стоматологічну поліклініку із спеціалізованими прийомами - 27,75 шт.од. і зубопротезну лабораторію - 17 шт.од. та утворено і включено до складу організаційної структури ЦМЛ лікувально-діагностичне відділення зі спеціалізованими прийомами стоматологічний кабінет; затверджено Статут ЦМЛ у новій редакції; головному лікарю ЦМЛ наказано провести заходи, пов'язані зі змінами в організаційній структурі ЦМЛ згідно діючого законодавства (а.с.62 т.1).

Згідно із розділом 7 Статуту ЦМЛ, затвердженому рішенням міської ради №УІІ/43-26 від 14 лютого 2018 року, до організаційної структури ЦМЛ серед інших включено структурний підрозділ лікувально-діагностичне відділення зі спеціалізованими прийомами, до складу якого увійшов стоматологічний кабінет (а.с.173-175 т.1).

З листа голови Мирноградської міської організації профспілки працівників охорони здоров'я від 02 березня 2018 року вбачається, що листом від 20 лютого 2018 року головний лікар ЦМЛ повідомив первинну організацію про реорганізацію стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії (а.с.131 т.1).

Згідно із наказом Мирноградської центральної міської лікарні №101 від 16 березня 2018 року на підставі рішення міськради від 14 лютого 2018 року наказано провести реорганізацію стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії ЦМЛ, скорочення чисельності та штату працівників, виключивши із організаційної структури лікарні всі посади стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами у кількості 27,75 шт.од., у тому числі посаду сестри медичної кабінету (7 шт.од.), та зубопротезної лабораторії у кількості 17 шт.од., у тому числі посаду сестри медичної (1,0 шт.од.); при цьому утворити та включити до складу організаційної структури ЦМЛ лікувально-діагностичне відділення зі спеціалізованими прийомами стоматологічний кабінет у кількості 3,5 шт.од. у складі: лікаря-стоматолога-терапевта (0,5), лікаря-стоматолога-хірурга (0,5), лікаря-стоматолога-дитячого (0,5), лікаря-стоматолога-ортопеда (0,5), сестри медичної (1,0), молодшої медичної сестри (санітарки) (0,5). Пунктом другим даного наказу приписано провести у відповідність штатний розклад лікарні, що вступає в дію з 23 травня 2018 року (а.с.27 т.1).

На виконання наказу № 101 в лікарні була створена комісія з реорганізації стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії ЦМЛ, на засіданнях якої розглядалися питання, пов'язані із процедурою скорочення штату ЦМЛ, у тому числі щодо вручення попереджень працівникам про заплановане звільнення, про що свідчать протоколи №1 від 16 березня 2018 року, №2 від 22 березня 2018 року (а.с.111-113, 114-121 т.1).

Згідно із штатним розкладом ЦМЛ, затвердженим міським головою 02 січня 2018 року, станом на 01 січня 2018 року до складу лікарні включені стоматологічна поліклініка - 27,75 шт.од. та зубопротезна лабораторія - 17,0 шт.од. (а.с.198-215 т.1).

Згідно із штатним розкладом ЦМЛ, затвердженим міським головою 16 березня 2018 року, з 23 травня 2018 року до складу лікарні включено стоматологічний кабінет - 3,5 шт.од., а саме: лікар-стоматолог-терапевт - 0,5 ставки, лікар-стоматолог-хірург - 0,5 ставки, лікар-стоматолог дитячий - 0,5 ставки, лікар-стоматолог-ортопед - 0,5 ставки, сестра медична - 1,0 ставки, молодша медична сестра (санітарка) - 0,5 ставки (а.с.92-100 т.1).

22 березня 2018 року позивачка ОСОБА_1 під підпис була попереджена про її звільнення 22 травня 2018 року з займаних посад сестри медичної кабінету стоматологічної поліклініки (1,0 ставки) та сестри медичної зубопротезної лабораторії (0,25 ставки) за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку з реорганізацією стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами на підставі наказу ЦМЛ №101 та штатного розпису ЦМЛ, діючого з 23 травня 2018 року (а.с.5,127 т.1).

16 травня 2018 року та 18 травня 2018 року позивачці були запропоновані вакантні посади в ЦМЛ, а саме: сестра медична пологового відділення, сестра медична палатна отоларингологічного відділення, сестра медична перев'язна отоларингологічного відділення, сестра медична приймального відділення, сестра медична молодша приймального відділення, сестра медична педіатричного відділення, сестра медична гінекологічного відділення, сестра медична молодша травматологічного відділення, сестра медична урологічного відділення, сестра медична з масажу, сестра медична операційна травматологічного відділення, молодша медична сестра жіночої консультації, сестра медична пологового відділення, сестра медична хірургічного відділення, кухонний робітник, рентгенлаборант рентгенологічного відділення (за умови подальшого проходження курсів), фельдшер-лаборант КДЛ, двірник, сестра медична стоматологічного кабінету у складі лікувально-діагностичного відділення зі спеціалізованими прийомами, від яких позивач відмовилася (а.с.127-129 т.1).

Наказами Мирноградської центральної міської лікарні № 108/1 від 22 березня 2018 року, №112 від 23 березня 2018 року, №115 від 26 березня 2018 року, №116 від 28 березня 2018 року, №117/1 від 02 квітня 2018 року внесені зміни до п.1 наказу №101 щодо кількості працівників стоматологічної поліклініки та зубопротезної лабораторії, посади яких скорочуються 22 березня 2018 року - 19 осіб, серед яких прізвище і посада позивача, 23 березня 2018 року - 18 осіб, 26 березня 2018 року - 9 осіб, 28 травня 2018 року - 1 особа, 02 червня 2018 року - 1 особа (а.с.75-85 т.1).

07 травня 2018 року голові профспілки відповідачем спрямоване подання за підписом головного лікаря ЦМЛ для надання письмового рішення щодо звільнення позивачки із займаних посад сестри медичної у стоматологічній поліклініці (1,0 ставки) та у зубопротезній лабораторії (0,25 ставки) 22 травня 2018 року за скороченням штату відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України з доданими до нього відповідними документами, в якому було зазначено підстави такого звільнення, відомості щодо вручення попередження про майбутнє звільнення, повідомлення про вакансії (а.с.132-133, 134 т.1).

Відповідно до протоколу № 15 засідання профкому профспілки ЦМЛ від 21 травня 2018 року за результатами розгляду подань головного лікаря ЦМЛ про надання згоди на звільнення працівників за скороченням штату у задоволенні вказаних подань, у тому числі стосовно позивачки, відмовлено; також скасовано рішення профкому про надання згоди на звільнення працівників ЦМЛ, прийняте 18 травня 2018 року (протокол №14). Підставою для прийняття такого рішення стала промова голови профспілки, який пославшись на лист Донецької обласної організації профспілки, зазначив про відсутність юридичних підстав для звільнення, беручи до уваги, що на час розгляду подань зміст п.1 наказу №101 має відповідати лише змісту наказу №117/1 від 02 квітня 2018 року, а первісні приписи п.2 наказу №101 та наказу №102 від 16 березня 2018 року «Про затвердження штатного розкладу ЦМЛ» де-юре замінені приписами наказу №120 від 02 квітня 2018 року (а.с.152-155 т.1).

Про прийняте рішення голова профспілки повідомив відповідача листом від 21 травня 2018 року, зазначивши, що підставою для відмови у наданні згоди на звільнення за п. 1 ч. 1 статті 40 КЗпП України стала юридична відсутність наказів ЦМЛ, якими б скорочувались посади зазначених працівників з дат, які були вказані у їх попередженнях про вивільнення, а саме на час розгляду подань зміст п.1 наказу №101 має відповідати лише змісту наказу №117/1 від 02 квітня 2018 року, а первісні приписи п.2 наказу №101 та наказу №102 від 16 березня 2018 року «Про затвердження штатного розкладу ЦМЛ» де-юре замінені приписами наказу №120 від 02 квітня 2018 року (а.с.156-158 т.1).

Наказом відповідача №146 від 21 травня 2018 року внесено зміни до п.2 наказу №101, якими зазначає працівників стоматологічної поліклініки та зубопротезної лабораторії, посади яких скорочуються 22 березня 2018 року - 19 осіб, серед яких прізвище і посада позивачки, 23 березня 2018 року - 18 осіб, 26 березня 2018 року - 9 осіб, 28 травня 2018 року - 1 особа, 02 червня 2018 року - 1 особа (а.с.216-218 т.1).

22 травня 2018 року відповідач повторно надіслав голові профспілки подання, додавши до нього наказ №146 від 21 травня 2018 року (а.с.142 т.1).

Голова профспілки у своєму клопотанні від 22 травня 2018 року, посилаючись на неможливість розглянути подання відповідача в передбачений законом строк, вніс пропозицію відповідачу про перенесення терміну звільнення на 11 червня 2018 року (а.с.137 т.1).

Враховуючи клопотання голови профспілки лікарні від 22 травня 2018 року за наказом ЦМЛ №147 від 22 травня 2018року внесені зміни до п.1 наказу ЦМЛ №101, відповідно до яких зазначено провести скорочення чисельності та штату працівників стоматологічної поліклініки та зубопротезної лабораторії 11 червня 2018 року (а.с.28-31, 138-139 т.1).

Відповідно до протоколу №2 на засіданні зборів трудового колективу 22 травня 2018 року було доведено зміст клопотання голови профспілки лікарні, зміст наказу ЦМЛ №147 від 22 травня 2018 року та повідомлено про продовження строків звільнення (а.с.125-126 т.1).

З наказом ЦМЛ №147 від 22 травня 2018 року позивачка ознайомлена під підпис (а.с.140-141 т.1).

Листом від 23 травня 2018 року голова профспілки ЦМЛ пропонує відкликати подання Мирноградської ЦМЛ від 22 травня 2018 року, вважаючи пропозицію можливого вивільнення працівників з 11 червня 2018 року недійсною, оскільки працівники лікарні не отримували попереджень про вивільнення 11 червня 2018 року (а.с.35 т.1).

Згідно із штатним розкладом ЦМЛ, затвердженим міським головою 22 травня 2018 року, з 12 червня 2018 року до складу Мирноградської центральної міської лікарні включено стоматологічний кабінет - 3,5 шт.од., а саме: лікар-стоматолог-терапевт - 0,5 ставки, лікар-стоматолог-хірург - 0,5 ставки, лікар-стоматолог дитячий - 0,5 ставки, лікар-стоматолог-ортопед - 0,5 ставки, сестра медична (1,0 ставки), молодша медична сестра (санітарка) - 0,5 ставки (а.с.101-109 т.1), зазначений штатний розклад також введено в дію наказом ЦМЛ №148 від 22 травня 2018 року з 12 червня 2018 року (а.с.219 т.1).

Відповідно до звітності «Інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою № 3-ПН за період з 22 березня 2018 року по 11 червня 2018 року в Мирноградській центральній міській лікарні були наявні наступні вакансії: за звітами від 23 березня 2018 року: кухонний робітник, сестра медична, лікар інфекціоніст, сестра медична з масажу, молодша медична сестра (санітарка), лікар травматолог; за звітами від 11 квітня 2018 року: лікар терапевт, лікар інфекціоніст, молодша медична сестра (санітарка) - 2, сестра медична, лікар травматолог, сестра медична з масажу; за звітами від 07 травня 2018 року: лікар інфекціоніст, сестра медична з масажу, сестра медична, завідувач складу, лікар терапевт, лікар травматолог, лікар хірург; за звітами від 22 травня 2018 року: бухгалтер; за звітами від 05 червня 2018 року: юрисконсульт, начальник відділу кадрів, лікар терапевт, лікар інфекціоніст, лікар травматолог, лікар хірург, сестра медична (а.с.220-237 т.1, 11-27 т.2).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивачки здійснено з дотриманням вимог трудового законодавства, вона попереджена про майбутнє звільнення не пізніше ніж за два місяці до звільнення, їй були запропоновані всі наявні у відповідача вакансії, які відповідали її кваліфікації та освіті, від яких вона відмовилась.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Згідно із пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Положеннями частини 2 статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Порядок вивільнення працівників визначено статтею 49-2 КЗпП України.

Так, частиною 3 цієї статті передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що при вирішенні питання про дотримання вимог законодавства власником або уповноваженим органом підприємства, установи, організації в цій частині підлягають з'ясуванню обставини, пов'язані з тим, чи була у відповідача інша робота (вакантні посади), яку міг виконувати (займати) працівник відносно якого вирішувалось питання про звільнення, чи пропонувалась йому така робота (посади) та чи надавав він згоду на переведення на іншу роботу.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Таким чином, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Мирноградською центральною міською лікарнею проведено скорочення чисельності та штату працівників стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами та зубопротезної лабораторії у зв'язку з реорганізацією даних структурних підрозділів на підставі рішення Мирноградської міської ради від 14 лютого 2018 року, яка є засновником ЦМЛ як представник територіальної громади. При цьому Мирноградська ЦМЛ як юридична особа не була реорганізована, виключення двох структурних підрозділів та включення до складу лікарні іншого підрозділу нового кабінету не є реорганізацією ЦМЛ, а саме відповідно до затвердженого Статуту ЦМЛ із організаційної структури ЦМЛ було виключено всі посади з відділень «Стоматологічна поліклініка зі спеціалізованими прийомами» і «Зубопротезна лабораторія» та утворено і включено до структури лікарні лікувально-діагностичне відділення зі спеціалізованими прийомами, до складу якого увійшов стоматологічний кабінет, що свідчить про те, що у відповідача внаслідок зміни організаційної структури мало місце скорочення чисельності та штату працівників. А тому апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги позивачки в цій частині необґрунтованими.

22 березня 2018 року позивачка під підпис була попереджена про її звільнення 22 травня 2018 року з займаних посад сестри медичної кабінету стоматологічної поліклініки (1,0 ставки) та сестри медичної зубопротезної лабораторії (0,25 ставки) (а.с.5,127 т.1). 16 травня 2018 року та 18 травня 2018 року позивачці були запропоновані вакантні посади в ЦМЛ, від яких позивачка відмовилася (а.с.127-129 т.1).

Таким чином судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідачем при звільненні позивачки не було порушено вимог частини 1 статті 49-2 КЗпП України, оскільки позивачки попереджувалася за два місяці про наступне вивільнення, при цьому перенесення дати звільнення позивача на іншу дату не потребує повторного попередження. Позичці було запропоновано іншу роботу в ЦМЛ, від якої вона відмовилась.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що від дати попередження про майбутнє звільнення 22 березня 2018 року до дати фактичного звільнення 11 червня 2018 року пройшло більше двох місяців, відповідач повинен був знову попередити позивачку про звільнення, апеляційний вважає необґрунтованим, оскільки статтею 49-2 КЗпП України встановлено строк: про наступне вивільнення працівник повинен бути персонально попереджений не пізніше ніж за два місяці. Тобто законом не встановлено форму та порядок попередження працівників про вивільнення.

Крім того, з обставин справи вбачається, що позивачка була звільнена 11 червня 2018 року за скороченням штату як з посади сестри медичної кабінету стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами так і з посади сестри медичної зубопротезної лабораторії, де вона працювала за сумісництвом.

Відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, має бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Виборний орган первинної профспілкової організації повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору.

Згідно із частиною 7 статті 43 КЗпП України та частиною 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Розглядаючи трудовий спір з урахуванням положень частини 7 статті 43 КЗпП України та статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», суд повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення. Оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Апеляційний суд вважає, що рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на звільнення позивачки не містить достатньої аргументації та посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав. У висновку не міститься будь - яких даних щодо фактичних обставин і підстав звільнення позивачки, її ділових і професійних якостей. Такий висновок ґрунтується лише на тому, що профспілкова організація вважає, що відсутність наказів ЦМЛ, якими б скорочувались посади зазначених працівників з дат, які були вказані у їх попередженнях про вивільнення, а саме на час розгляду подань зміст п.1 наказу №101 має відповідати лише змісту наказу №117/1 від 02 квітня 2018 року, а надалі листом зазначила, вивільнення працівників з 11 червня 2018 року неможливе, оскільки працівники лікарні не отримували попереджень про вивільнення 11 червня 2018 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення профспілкового комітету не можна вважати таким, що відповідає вимогам закону, не містить обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення позивачки, правове обґрунтування незаконності звільнення позивачки в ньому відсутнє. Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідач мав право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, тобто відповідачем були дотримані вимоги законодавства під час звільнення позивача з роботи.

Таким чином, з урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що звільнення позивачки відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, а саме пункту 1 частини 1 статті 40, статті 49-2 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду позивачкою апеляційному суду не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді І.В. Кішкіна

В.Б. Азевич

В.С. Жданова

Повний текст постанови складено 25 лютого 2019 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна