Номер провадження: 22-ц/813/2916/19
Номер справи місцевого суду: 500/4371/16-ц
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л.І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Драганової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» про стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення повернення майна з 22.05.2014 року по 22.07.2016 рік після закінчення 30.08.2012 року строку договірних відносин на підставі договорів оренди нежитлових приміщень від 01.10.2009 року та 01.11.2009 року в розмірі 169 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.10.2009 року ОСОБА_1 по договору передав в оренду ТОВ «Злагода» будівлю мех.майстерень, загальною площею 1029 кв.м., розташовані в АДРЕСА_1 з орендною платою 500 грн. до 30.08.2012 року. 01.10.2009 року ОСОБА_1 по договору передав в оренду ТОВ «Злагода» автогараж, загальною площею 1474 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 з орендною платою 4500 грн. до 30.08.2012 року. 01.11.2009 року ОСОБА_1 по договору передав в оренду ТОВ «Злагода» будівлю гуртожитку на 90 місць, загальною площею 873 кв.м., розташовану в АДРЕСА_1, з орендною платою 1500 грн. до 30.08.2012 року. Загальна сума орендної плати становить 6500 грн. щомісяця.

30.08.2012 року закінчився строк оренди будівель, проте ТОВ «Злагода» продовжило користуватися орендованими будівлями. 22.05.2014 року рішенням Апеляційного суду Одеської області зобов`язано ТОВ «Злагода» не чинити перешкоди в користуванні майном, належним ОСОБА_1 , проте ТОВ «Злагода» рішення тривалий час не виконувалось і було виконано 26.08.2016 року, про що свідчить Постанова про закінчення виконавчого провадження.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь з ТОВ «Злагода» матеріальну шкоду в виді неустойки в розмірі подвійної сплати за користування речами за час прострочення з розрахунку: 6500 грн.*2*26 міс. (з 22.05.2014 року по 22.07.2016 року), що дорівнює 338000 грн. З урахуванням рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2012 року ОСОБА_1 пред`являє вимоги на 1/2 частину даної неустойки, тобто на 169000 грн.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2016 року до участі у справі залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2017 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Злагода», третя особа - ОСОБА_2 , задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Злагода» на користь ОСОБА_1 неустойку за договорами оренди нежитлових приміщень від 01.10.2009 року та від 01.11.2009 року за період з 22.05.2014 по 22.07.2016 рік у загальному розмірі 39000 грн. В решті частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2017 року та стягнути з ТОВ «Злагода» на користь позивача неустойку за договорами оренди нежитлових приміщень від 01.10.2009 року та 01.11.2009 року за період з 22.05.2014 року по 22.07.2016 рік у загальному розмірі 169 000 грн., а також стягнути з ТОВ «Злагода» судові витрати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідач ТОВ «Злагода» та третя особа ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Задовольняючи позов частково, стягуючи на користь позивача неустойку за договорами оренди нежитлових приміщень від 01.10.2009 року та від 01.11.2009 року у розмірі 39 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач після закінчення дії договорів оренди не повернув позивачеві належне тому нерухоме майно і таким чином перешкоджав позивачу, як власнику, у реалізації ним права власності.

Суд першої інстанції навів в оскаржуваному рішенні власний розрахунок неустойки у подвійному розмірі за час прострочення з 22.05.2014 року по 22.07.2016 року, виходячи з сум орендної плати за договорами оренди, які у суду викликали сумнів у достовірності. Зокрема суд першої інстанції зазначив, що за договорами оренди від 01.10.2009 року та від 01.11.2009 року передбачена орендна плата у розмірі по 500 грн. щомісяця за кожним договором, оскільки з наданих договорів вбачається, що на других сторінках (оборот) вказаних договорів допущено виправлення суми орендної плати, а саме над сумою 500 з переду дописано на одному договорі «1» на іншому «4» та зверху відповідно дописано прописом «одна тисяча» та «чотири тисячі», від проведення почеркознавчої експертизи на предмет одночасного написання суми оренди позивач відмовився.

Вважаючи, що реальна сума оренди за кожним з трьох договорів оренди від 01.10.2009 року та від 01.11.2009 року складає 500 грн., а всього за трьома договорами оренди 1500 грн. щомісяця, суд першої інстанції стягнув виходячи з щомісячної суми оренди 1 500 грн. неустойку у подвійному розмірі за весь період, за який заявлені вимоги з 22.05.2014 року по 22.07.2016 року, тобто за 26 місяців: 1500 грн. * 2 * 26 міс./2 = 39 000 грн., врахувавши при цьому належність позивачу за рішенням суду права власності на 1/2 частку орендованого відповідачем майна.

Проте у повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може.

Судом встановлено, що:

-рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.07.2008 року визнано дійсними договори купівлі-продажу: від 04.11.2004 року між СВК «Кислицький» та ОСОБА_1 споруди майстерень, загальною площею 974,5 кв.м.; від 04.11.2004 року між СВК «Кислицький» та ОСОБА_1 споруди авто гаража на 50 машин (бокси), загальною площею 1440 кв.м.; від 23.11.2004 року між СВК «Кислицький» та ОСОБА_1 комплексу (споруди телятників № № 1 та 2) та гуртожиток на 90 місць;

-рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2012 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежитлових будівель (майнового комплексу) по АДРЕСА_1 , на 1/2 частину майнового комплексу по АДРЕСА_2, на 2639/6000 частин нежитлових будівель по АДРЕСА_1 . За ОСОБА_1 припинено право власності на 1/2 частину нежитлових будівель (майнового комплексу) по АДРЕСА_2 , на 1/2 частину майнового комплексу по АДРЕСА_1 , та на 2639/6000 частин нежитлових будівель по АДРЕСА_1 ;

-згідно з рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2009 року визнано право власності за ОСОБА_1 на виробничий комплекс по АДРЕСА_1 , на майновий комплекс по АДРЕСА_2 . АДРЕСА_1 , на майновий комплекс по АДРЕСА_1 ;

-рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2014 року зобов`язано ТОВ «Злагода» не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні: 2639/6000 частинами майнового комплексу по АДРЕСА_1 ; 1/2 частиною майнового комплексу по АДРЕСА_1, 1/ 2 частиною майнового комплексу по АДРЕСА_2 району Одеської області. Рішення набрало чинності, на його виконання видано виконавчий лист від 20.08.2014 року;

-в обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надані договори оренди нежитлового приміщення від 01.10.2009 року та від 01.11.2009 року, відповідно до яких орендодавець ОСОБА_1 передав орендарю ТОВ «Злагода» у платне користування будівлю авто гаража на 50 місць, загальною площею 1474 кв.м.; будівлю мех.майстерень, загальною площею 1029 кв.м.; будівлю гуртожитку на 90 місць, загальною площею 873 кв.м.;

-строком оренди за договорами від 01.10.2009 року зазначено з 01.10.2009 року по 30 серпня 2012 року та за договором від 01.11.2009 року - з 01.11.2009 року по 30 серпня 2012 року.

Розділом 4 вказаних договорів визначений порядок розрахунку, а саме у договорі оренди будівлі мех.майстерень, загальною площею 1029 кв.м., від 01.10.2009 року визначено, що орендатор виплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 500 грн. в місяць, у договорі оренди будівлі авто гаражу на 50 машин, загальною площею 1474 кв.м., від 01.10.2009 року визначено, що орендатор виплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 4500 грн. в місяць, у договорі оренди будівлі гуртожитку на 90 місць, загальною площею 873 кв.м., від 01.11.2009 року визначено, що орендатор виплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 1500 грн. в місяць.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, в редакції на час розгляду справи в суді першої інстанції, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вже зазначалося рішенням апеляційного суду Одеської області від 22.05.2014 року зобов`язано ТОВ «Злагода» не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні: 2639/6000 частинами майнового комплексу по АДРЕСА_1 ; 1/2 частиною майнового комплексу по АДРЕСА_1, 1/2 частиною майнового комплексу по АДРЕСА_1 .

Встановивши на підставі належним чином досліджених доказів, що виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про не перешкоджання позивачу у користуванні належними йому частками нежитлових приміщень, закінчено 26.08.2016 року та про наявність укладених договорів оренди від 01.10.2009 року та від 01.11.2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Злагода» з визначеним розміром орендної плати, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення неустойки виходячи з розміру орендної плати, передбаченого за час дії договорів, за час прострочення з 22.05.2014 року по 22.07.2016 року.

Разом з тим, взявши до уваги факт укладення договорів оренди, суд першої інстанції вважав, що розмір орендної плати зазначений у договорах був виправлений без погодження обома сторонами договорів оренди через дописання певних цифр, внаслідок чого розмір орендної плати був таким чином безпідставно збільшений з 500 грн. на 1500 грн та з 500 грн. до 4500 грн. тощо, а загальна сума по всім договорам таким чином була безпідставно збільшена з 1 500 грн. до 6 500 грн., тобто на 5 000 грн. щомісячно.

При цьому суд в якості обґрунтування зазначив, що позивач не довів заявлені вимоги, не виявивши бажання призначити експертизу.

Проте такий висновок районного суду є помилковим.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, в редакції на час розгляду справи в суді першої інстанції, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

В засіданні колегії суддів позивачами представлені оригінали вказаних договорів оренди. При цьому представник позивача адвокат Петров В.С. стверджував, що вказані оригінали договорів представлялися і в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Заперечуючи проти факту підпису та укладення вказаних договорів оренди, саме відповідач мав довести вказані обставини, якими він заперечував заявлені позовні вимоги про стягнення неустойки, обчисленої з розміру орендної плати встановленої договорами оренди.

У разі посилання на фіктивність договорів оренди (укладення без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими договорами) доведення вказаних обставин через заявлення відповідних вимог покладається на ту сторону договору, яка заперечує його дійсність.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що позивачем представлені оригінали договорів оренди, правомірність укладення яких презюмується в силу закону, тягар доведення неукладення договорів оренди або їх недійсності в тому числі і спростування окремих умов договорів оренди (розмір орендної плати) покладається на відповідача.

Наведеного суд першої інстанції не врахував і набув помилкового висновку про недоведеність позивачем заявлених вимог.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що відповідач - ТОВ «Злагода», будучи належним чином повідомленим і заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, фактично погодилося з рішенням суду першої інстанції, яке обґрунтовано як раз на укладенні договорів оренди, проти чого відповідач взагалі заперечував під час розгляду справи в міськрайонному суді.

При таких обставинах, рішення суду не може залишатися в силі і підлягає зміні в частині розміру неустойки, яка підлягає стягненню враховуючи такі обставини.

Оскільки позивачу належить 2639/6000 частин майнового комплексу по АДРЕСА_1 ; 1/2 частиною майнового комплексу по АДРЕСА_1 та приймаючи до уваги, що частки в натурі співвласниками не виділені, неустойка підлягає стягненню на користь позивача пропорційно належним йому у праві власності ідеальним часткам.

Так за адресою по АДРЕСА_1 позивачу належать 2639/6000 часток або 44%. Оскільки сума орендної плати за договорами оренди від 01.10.2009 року становить відповідно 500 грн. та 4 500 грн., а всього разом 5 000 грн. щомісячно, позивачу має бути сплачено 2 200 грн. щомісячно, а за договором оренди від 01.11.2009 року майнового комплексу по АДРЕСА_1 складає 1500 грн. щомісячно, що з урахуванням належної позивачу ідеальної частки 1/2 становить 750 грн. щомісячно.

Отже, неустойка, яка підлягає стягненню на користь позивача складає 2200+750=2950 грн. щомісячно *2 (подвійний розмір) *26 місяців (період прострочення), що становитьь 153 400 грн.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням ухвалення нового судового рішення, яким вимоги позивача задоволені у розмірі 91% від заявлених позовних вимог, на користь позивача слід стягнути судові витрати за подання позову до суду першої інстанції в сумі 1 537 грн. 90 коп. та за подання апеляційної скарги - 1635 грн. 92 коп., а всього 3 173 грн. 82 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2017 року в мотивувальній та резолютивній частині - змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» () на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) неустойку за договорами оренди нежитлових приміщень від 01 жовтня 2009 року та від 01 листопада 2009 року за період з 22.05.2014 по 22.07.2016 рік у загальному розмірі 153 400 грн.

В іншій частині рішення про відмову у задоволенні решти вимог про стягнення неустойки - залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» () на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позову до суду у розмірі 1537 грн. 90 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1635 грн. 92 коп., а всього стягнути 3 173 грн. 82 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 27.05.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова