РІШЕННЯ

іменем України

"12" вересня 2019 р. 145/1060/19

2/145/543/2019

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 2011 року, виданого державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори Зданевич СА., та зареєстрованого КП ВООБТІ 16 листопада 2011 року, належить житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

В даному будинку проживає без реєстрації відповідач по справі ОСОБА_1 , який є її братом. Відповідач самостійно вселився у будинок мотивуючи, що будинок теж належить йому як спадкоємцю.

Але останні три роки спільне проживання з ним неможливе, оскільки він постійно влаштовує сварки, почав ображати її доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом II групи, чіплятися до неї з різними необґрунтованими обвинуваченнями та лається нецензурними словами.

В квітні 2019 року вони звернулися до поліції, внаслідок чого було складено адміністративні матеріали за ст.173-2 КУпАП, а справу було направлено до Тиврівського районного суду.

19.06.2019 року судом було розглянуто справи № 145/643/19 та 145/692/19 щодо вчинення насильства в сім`ї, відносно відповідача по справі та винесено рішення по справі №145/643/19 справу було закрито в зв`язку відсутністю в діях складу адмінправопорушення, а по справі № 145/692/19 накладено шраф.

Вважає, що захист її права власності та інтересів дочки-інваліда можливий шляхом усунення перешкод у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком та присадибною ділянкою, і виселення.

Відповідач не бере жодним чином участі в утриманні будинку, не робить ремонту у будинку, хоча користується ним.

Просить визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком та земельною ділянкою, призначеною для будівництва і обслуговування житлового будинку та споруд (присадибна ділянка) кадастровий №:02:001:0511, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та виселити з житлового буцику за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, пояснив, що зареєстрований у АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 , - його батьківщина, тимчасово він там проживає.

Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , належить позивачці ОСОБА_3 , що стверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 листопада 2011 року, виданого державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори Зданевич СА., та зареєстрованого КП ВООБТІ 16 листопада 2011 року (а.с.5).

В даному будинку, крім ОСОБА_3 та її дітей, без реєстрації проживає брат позивачки ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 з 08.05.1990 р. зареєстрований у АДРЕСА_2 , що стверджується даними про реєстрацію у його паспорті, а також довідкою УДМС України у Вінницькій області №13/14148 від 05.07.2019 р.

Сервітут (право користування чужим майном) може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч.1 ст.402 ЦК України).

Доказів про наявність договорів щодо користування відповідачем житловим будинком та земельною ділянкою позивачки по АДРЕСА_1 , суду не надано.

Суд, враховуючи викладене, вважає, що оскільки відповідач права на користування вказаним нерухомим майном не має, а тому неможливо визнати його таким, що втратив право на користування житловим будинком та земельною ділянкою позивачки. Крім того, ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_2 , а тому відповідних правових підстав для виселення його із будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , і в якому він проживає з дозволу власника ОСОБА_1 , немає.

Керуючись ст.ст.4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 200, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.4, 15, 16 ЦК України,

ухвалив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 20.09.2019 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.