Справа № 177/2202/18
Провадження № 2/177/274/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 квітня 2019 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Строгової Г. Г.

за участі: секретаря Маракуца І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривого Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» на користь позивача 110 460,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач ОСОБА_1 перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» на посаді водія транспортних засобів, 11 жовтня 2016 року близько 05.30 год., з вини відповідача, під час виконання своїх трудових обов'язків на території Жовтокам`янського кар'єру ПАТ «ХайделбергЦемент Україна», внаслідок нещасного випадку отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: «Синдром здавлення обох нижніх кінцівок. Закритий перелом кісток правої гомілки. Обширна гематома, яка імбібірує верхню третину лівої гомілки, нижньої третини правого стегна. Садна лівої підколінної ямки. Гемартоз лівого колінного суглобу».

Нещасний випадок на виробництві стався за наступних обставин: 11.10.2016 року близько 05.30 год., машиніст бульдозеру ОСОБА_4 на бульдозері SHANTUI SD32, 2014 року випуску, рухаючись заднім ходом з включеним заднім освітленням, але без включеного попереджувального звукового сигналу про рух заднім ходом, штовхнув буфером заднього розрихлювача борт автомобіля самоскида, а борт при цьому придавив ноги водія ОСОБА_1 до кузова автомобіля і водій упав на землю. Внаслідок наїзду на позивача бульдозером, йому спричинено вищезазначені травми. Зазначений бульдозер є джерелом підвищеної небезпеки.

Таким чином, зазначає, що нещасний випадок стався внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та обумовлений неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці.

У зв'язку з чим позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури і лікування. Внаслідок нещасного випадку порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями.

Тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травм позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, позивач в наслідок отриманих тілесних ушкоджень, що супроводжується систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Також, позивач отримав значну глибину душевних страждань які викликані, окрім в казаного, безвідповідальною, недобросовісною та цинічною поведінкою відповідача по відношенню до нього, який тривалий час належним чином виконував свої трудові обов'язки, забезпечуючи ціною власного здоров'я безперервну роботу та прибуток підприємства, яке в свою чергу не виконуючи свій обов'язок по створенню безпечних умов праці, знехтувало та завдало шкоди здоров'ю позивача, занапастивши та зробивши нестерпним і неповноцінним життя його родини.

На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає душевний біль та страждання.

Вважає, що за вищевказаних обставин відповідачем позивачу має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана каліцтвом, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці.

Ухвалою судді від 29.11.2018 відкрите провадження по справі, вирішено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання (а.с. 34).

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив про відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, посилаючись на те, що позивач та відповідач дійсно перебували у трудових відносинах та дійсно 11.10.2016 року з позивачем відбувся нещасний випадок, але він стався внаслідок порушення правил безпеки самим ОСОБА_1, який для проведення очищення кузову закріпленого за ним вантажного автомобіля в порушення вимог Інструкції з охорони праці для водія автотранспортних засобів зупинився в невстановленому місті - на площадці робочого відвалу у зоні роботи бульдозера та неправильно знаходився під час очищення борту між відкритим бортом та кузовом автомобіля. У цей час закріплений за позивачем вантажний автомобіль не рухався, очищення кузову автомобіля провадилося потерпілим механічним способом з використанням лопати, тому під час знаходження автомобіля на стоянці та проведення очищення кузову автомобіля стороннім предметом автомобіль джерелом підвищеної небезпеки не являвся. Тобто, транспортний засіб, що стоїть (нерухомий), не може розглядатися як предмет, що створює підвищену небезпеку. Більш того, нещасний випадок стався в результаті неуважності машиніста бульдозера, який проводив згортання ґрунту з цієї площадки у відвал та, рухаючись заднім ходом, без включеного попереджувального звукового сигналу штовхнув заднім буфером бульдозера борт автомобіля - самоскида, внаслідок чого і виникло травмування ніг водія ОСОБА_1 Бульдозер, яким керував машиніст ОСОБА_4, відповідачу не належить, з машиністом ОСОБА_4 відповідач в трудових відносинах не перебував, будь-якої відповідальності за дії останнього нести не може. Отже, зазначає, що нещасний випадок стався в результаті порушень Правил охорони праці самим позивачем, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, який не належить відповідачу, та за дії якого відповідач не може нести відповідальності, тобто позов заявлений до неналежного відповідача. Крім того, вказував на необґрунтованість суми моральної шкоди. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 38-40).

Ухвалою суду від 20.02.2019 закрите підготовче провадження та призначений судовий розгляд цивільної справи (а.с. 50).

Позивач та його представник - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, від представника надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити (а.с. 53).

Відповідач та його представник - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, від представника надійшла заява, в якій він просив цивільну справу розглядати без його участі та участі відповідача, проти позовних вимог заперечують та в позові просять відмовити (а.с. 54).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Таким чином, моральна шкода являє собою вид матеріальної відповідальності роботодавця за шкоду, заподіяну працівникові внаслідок порушення його законних прав.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України обов'язок доказування та подання доказів покладені на сторін справи, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до частини першої та пунктів 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність усіх складових цивільно-правової відповідальності, правильно визначивши суб'єкта такої відповідальності.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ТОВ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» перебували у трудових відносинах, ОСОБА_6 перебував на посаді водія транспортних засобів. Під час виконання позивачем трудових обов'язків 11 жовтня 2016 року стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Синдром здавлення обох нижніх кінцівок. Закритий перелом кісток правої гомілки. Обширна гематома, яка імбібірує верхню третину лівої гомілки, нижньої третини правого стегна. Садна лівої підколінної ямки. Гемартоз лівого колінного суглобу», що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого) № 3827 травматологічного відділення КЗ «Криворізька міська лікарня №1 від 21.10.2016 року (а.с. 12-13), актом № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 10.01.2017 року (а.с. 16-21), актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 10.01.2017 року (а.с. 22-28), а також не заперечувалося відповідачем, який надав відзив на позовну заяву (а.с. 38-40).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КЗпП України працівник зобов'язаний, додержувати зобов'язань щодо охорони праці, передбачених колективним договором (угодою, трудовим договором) та правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи, організації.

З висновку акта про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 11 жовтня 2016 року о 05.30 год. з водієм автотранспортного засобу ТОВ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» від 10.01.2017 року, вбачається, що особами, дії або бездіяльність яких привела до настання нещасного випадку є: ОСОБА_1 - водій автотранспортних засобів ТОВ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ», який під час виконання роботи допустив розміщення автомобіля-самоскида на розвантажувальній площадці робочого відвалу у зоні роботи бульдозера для проведення очищення заднього рухомого борту та знаходився під час очищення між бортом та кузовом автомобіля, чим порушені п. 3.23. і п. 3.32 «Інструкції з охорони праці № 5 для водія автотранспортних засобів», затвердженої наказом директора ТОВ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» від 25.04.2016 № 12-16, та ОСОБА_4 - машиніст бульдозера Жовтокам`янського кар'єру ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна», який під час керування бульдозером та рухаючись заднім ходом не урахував можливість виникнення небезпечних факторів в умовах недостатньої освітленості робочої зони та працював без сигналів звукової сигналізації руху заднім ходом, чим порушив вимоги п. 1.9, п. 2.11 «Інструкції з охорони праці № 57 для машиніста бульдозера», затвердженої наказом голови правління ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» від 24.07.15 № 192 (а.с. 22-27).

З вищевикладеного вбачається, що зазначений нещасний випадок стався з вини позивача ОСОБА_1, який порушив вимоги інструкції з охорони праці та ОСОБА_4 машиніста бульдозера Жовтокам`янського кар'єру ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна», який також порушив вимоги інструкції з охорони праці та не перебуває у трудових відносинах з відповідачем та за дії якого відповідач не може нести відповідальності.

Отже матеріали справи не містять доказів неналежного виконання ТОВ «Атлас Авто Транс АГ» обов'язку щодо охорони праці, унаслідок яких ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода у зв'язку з отриманням ним травми.

Не заслуговують на увагу доводи позивача про завдання йому шкоди відповідачем як власником джерела підвищеної небезпеки на підставі ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України, відповідно до яких джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з абз. 3 п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч).

Матеріали цивільної справи не містять доказів належності транспортного засобу - вантажного автомобіля-самоскид Howo Sinotruk, - відповідачу, крім того вказаний транспортний засіб в момент нещасного випадку перебував в нерухому стані, і саме через рух заднім ходом бульдозера під керуванням ОСОБА_4, борт автомобіля придавив ноги ОСОБА_1

Отже, суд вважає, що шкода була завдана позивачу джерелом підвищеної небезпеки, яким на відповідній правовій підставі відповідач не володів та не користувався, також, завданню шкоди сприяло порушення правил техніки безпеки самим позивачем, що підтверджується актом про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, вина роботодавця з приводу зазначеного нещасного випадку не доведена, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.3, 43, Конституції України, ст. ст.. 153, 159, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 4, 12, 23, 76-83, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: