Справа № 472/264/19
Провадження №2-о/472/19/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року смт. Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Орленко Л.О.,

за участю секретаря

судового засідання - Крамарчук Л.Б.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 смт. Веселинове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області, про встановлення факту прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, заінтересована особа: Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області, про встановлення факту прийняття спадщини.

В заяві вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Веселинове Миколаївської області помер його батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на належний батькові житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Батько за життя заповіту не склав. Оскільки спадщину він прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, тому у встановленому законом порядку він до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Інших дітей у батька не було, так само як і дружини, його батьки померли ще до його смерті, тому він являється єдиним спадкоємцем першої черги після його смерті. В листопаді 2018 року він звернувся до нотаріуса з питання оформлення спадщини після смерті батька. Веселинівською державною нотаріальною конторою 08.11.2018 року за його заявою зареєстровано спадкову справу після смерті його батька. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на житловий будинок, що йому належав, державним нотаріусом йому було відмовлено та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.02.2019 року. Відмова мотивована тим, що ним не надано документу, що підтверджує факт прийняття спадщини після смерті батька. Тому він звернувся до суду та просить встановити факт прийняття спадщини.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_2 заяву підтримали в тому ж обсязі і з тих же підстав, просили суд задовольнити заяву в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти заяви не заперечують.

Заслухавши вступне слово заявника ОСОБА_1 та представника заявника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Веселинове Миколаївської області помер батько заявника - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на належний йому житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 за життя заповіту не склав.

Спадщину заявник ОСОБА_1 (далі - заявник) прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, тому у встановленому законом порядку він до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Інших дітей у батька не було, так само як і дружини, його батьки померли ще до його смерті, тому заявник являється єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька. В листопаді 2018 року заявник звернувся до нотаріуса з питання оформлення спадщини після смерті батька. Веселинівською державною нотаріальною конторою 08.11.2018 року за його заявою зареєстровано спадкову справу після смерті його батька. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на житловий будинок, що йому належав, державним нотаріусом йому було відмовлено та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.02.2019 року (а.с. 14). Відмова мотивована тим, що ним не надано документу, що підтверджує факт прийняття спадщини після смерті батька.

Таким чином, в позасудовому порядку встановити факт прийняття заявником спадщини після смерті батька не вдається, а тому він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, відносини спадкування регулюються ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року й не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до ст.ст. 529-530 ЦК Української РСР.

Спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася 28.04.2002 року, тому до цих правовідносин підлягає застосуванню ЦК Української РСР.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Батько заявника - ОСОБА_3 заповіту не склав.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем - останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями є, в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК Української РСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадщину заявник ОСОБА_1 (далі - заявник) після смерті батька ОСОБА_3 прийняв за законом як спадкоємець першої черги шляхом фактичного вступу в управління та володіння житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт рідства заявника ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_2 (а.с. 20).

Факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які суду показали, що станом на 2002 рік ОСОБА_3 проживав один, одружений не був, його син ОСОБА_1 допомогав йому у господарюванні до часу його смерті. Після смерті ОСОБА_6 його син ОСОБА_1 провів обряд його поховання, після чого разом з дружиною та дітьми переселився проживати у батьківський будинок за адресою: АДРЕСА_1 , почав обробляти город, робив ремонти, та проживає в даному будинку до сих пір.

Виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доведеним.

Враховуючи вищевикладене, заява ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області, про встановлення факту прийняття спадщини, - задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем смт. Веселинове Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що відкрилася після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду виготовлено 30 квітня 2019 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко