КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 379/227/19 Головуючий у суді І інстанції Потеряйко С.А.
Провадження № 22-ц/824/6512/2019 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Олійника В.І., Журби С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Проперті» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агро-Проперті», в якому просив визнати недійсним договір оренди землі від 2 лютого 2015 року № 17, укладений між сторонами щодо земельної ділянки площею 2,0001 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , зареєстрований Реєстраційною службою Таращанського РУЮ Київської області.

В подальшому представником позивача було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме будь-які реєстраційні дії по реєстраційній справі № 9973002 щодо земельної ділянки площею 2,0001 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована в адміністративних межах Чернинської сільської ради Таращанського району Київської області, що належить ОСОБА_1

На обґрунтування своїх вимог зазначив, що ТОВ «Агро-Проперті» 12 лютого 2019 року звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Мрія» про скасування записів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року в указаній справі № 911/432/19 позивача було залучено в якості третьої особи без самостійних вимог. Реєстрація права оренди земельної ділянки, а рівно і скасування такого права являється похідними від самого договору оренди землі, тому, на думку представника позивача, не розглянувши позов про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 2 лютого 2015 року № 17 неможливо розглядати питання про скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, зазначеної в договорі оренди від 26 квітня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Агрофірма Мрія». Оскільки зазначені справи розглядаються судами різної юрисдикції, існує велика ймовірність скасування державної реєстрації права оренди існуючого договору без розгляду питання про визнання недійсним спірного договору оренди від 2 лютого 2015 року № 17.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява представника позивача не містить достатньо обґрунтованих обставин, які дають підстави стверджувати, що невжиття такого заходу забезпечення позову, який обраний заявником може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Запропоновані заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами та відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення його заяви про забезпечення позову.

Як на підставу своїх вимог ОСОБА_2 посилається на те, що в даному випадку існує велика ймовірність скасування державної реєстрації права оренди існуючого договору оренди без розгляду питання про визнання недійсним спірного договору оренди земельної ділянки від 2 лютого 2015 року № 17, так як провадження у справі Господарським судом Київської області відкрито раніше ніж Таращанським районним судом Київської області. Виконання рішення господарського суду про скасування державної реєстрації права оренди унеможливить фактичне виконання рішення районного суду, тому єдиним можливим способом захистити право власності позивача є саме заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки, належної позивачу, що підтверджує співмірність виду забезпечення позову та позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Турлуковський С.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Свої вимоги обґрунтував тим, що договір оренди земельної ділянки, який оспорюється був зареєстрований 22 січня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстрацію договору було скасовано 26 квітня 2018 року Міністерства юстиції України. Запис про оренду скасований, а отже відповідач відповідно до положень законодавства позбавлений права володіння та користування спірною земельною ділянкою, будь-які права щодо неї у ТОВ «Агро-Проперті» відсутні. Міністерство юстиції України після визнання протиправним наказу про скасування права оренди на спірну земельну ділянку прийняло новий наказ № 431/5 від 12 лютого 2019 року про скасування наказу, що скасовував право оренди за ТОВ «Агро-Проперті». Згідно частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадку визнання недійсним договору оренди, скасовується запис про реєстрацію речово-правового титулу, що ним посвідчується. Враховуючи наявність чіткого механізму виконання рішення суду у цій справі представник позивача має на меті встановити штучні перешкоди виконання рішення господарського суду, а саме відновлення запису про право оренди. Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, представник позивача не визначив та не вказав коло осіб, яким суд має заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки позивача. Крім того, зазначив, що у даній цивільній справі ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року закрито провадження, оскільки скасована державна реєстрація оспорюваного договору оренди земельної ділянки та правовідносин між сторонами не існує.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилами статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його.

Таким чином у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 2 лютого 2015 року № 17, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Проперті»щодо земельної ділянки площею 2,0001 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 січня 2016 року державним реєстратором Реєстраційної служби Таращанського РУЮ Київської області Гречінською Н.П., з підстав того, що позивач не укладав (підписував) зазначеного договору.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника позивача, суд обґрунтовано виходив з того, що єдиною підставою для забезпечення позову відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України є наявність обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також з огляду на те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача.

Натомість, зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що відповідні заходи забезпечення позову позивач просить вжити з метою унеможливлення проведення реєстраційних дій у разі задоволення позову в іншій справі - за позовом ТОВ «Агро-Проперті» до СТОВ «Агрофірма Мрія» про скасування записів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що розглядається Господарським судом Київської області, що є недопустимим.

Указане не відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім цього, апеляційним судом встановлено, що ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 15 квітня 2019 року провадження у даній цивільній справі закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, а саме у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Також необхідно зазначити, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, представник позивача не визначив та не вказав коло осіб, яким суд має заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки позивача, що позбавляє можливості суд задовольнити заяву навіть при наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно допринципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого участині 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

У відповідності статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Олійник

С.О. Журба