КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року місто Київ.

Справа 759/13083/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7073/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Желепи О.В., суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2019 року ( у складі судді Миколаєць І.Ю., інформація щодо складання повного тексту відсутня)

в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ТОВ «Сучасний факторинг» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача за договором позики у розмірі 8 455,42 грн. а також судових витрат у розмірі 1600,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачем було порушено строки виконання зобов`язань за укладеним між сторонами договором позики, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на дату подачі позову складала 8 455,42 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2019 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, Кузьменко І.В . в інтересах ТОВ «Сучасний факторинг» 22.03.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник посилався на те, що рішення ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з рішення суду, Відповідач на позовну заяву Відзиву не надав, розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим Позивач не мав можливості надати письмових та/або усних пояснень стосовно суті справи, а судом для повного та всебічного з`ясування обставин справи додаткових доказів витребувано не було.

А відтак, в рішенні суду вказується, що лист-відповідь ПАТ КБ «Правекс-Банк» не є первинним документом бухгалтерського обліку, який би свідчив про здійснення банківської операції, однак у Позивача наявний достовірний та достатній доказ щодо отримання Відповідачем зазначених коштів, а саме Платіжне доручення №2711002 від 27 листопада 2013 року (копія доказу додається).

Також в рішенні суд вказує на те, що мобільний телефон не є сертифікованим засобом електронної ідентифікації особи, смс листування із користувачем мобільного зв`язку не свідчить про волевиявлення Відповідача на укладення вказаного правочину, однак п. 1 статті 207 Цивільного кодексу України передбачається що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони також правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку у тому числі і засобами мобільного зв`язку.

В своєму рішенні суд посилається на той факт, що Позивачем не було надано належних доказів внесення Відповідачем коштів на виконання своїх кредитних зобов`язань перед Позивачем. Однак Відповідач здійснив 5-ть платежів згідно графіку а саме:

31 грудня 2013 року - 620 грн. 00 коп. Платіжне доручення №1626/1781 (копія доказу додається);

29 січня 2014 року - 620 грн. 00 коп. Платіжне доручення 1644/869 (копія доказу додається);

28 березня 2014 року - 6200 грн. 00 коп. Платіжне доручення ПН9413993 (копія доказу додається);

28 квітня 2014 року - 680 грн. 00 коп. Платіжне доручення 5561Bog (копія доказу додається);

29 травня 2014 року - 620 грн. 00 коп. Платіжне доручення 1744/1171 (копія доказу додається).

Своїми діями Відповідач у відповідності до статті 203. Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину Цивільного кодексу України п.3. «Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.» та п. 5. «Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.» А також Стаття 213 Тлумачення змісту правочину Цивільного кодексу України п.4. «Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.» Відповідач добровільно дав згоду на даний правочин, грошові кошти отримав в повному обсязі, жодних зауважень щодо кількості, якості не мав, та зі всіма умовами та наслідками був згоден.

Зважаючи на вищевикладене вбачається доведеність та обґрунтованість факту виникнення між Позивачем та Відповідачем договірних кредитних зобов`язань, їх не виконання, а як наслідок наявність підстав для задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подавався. Апеляційна скарга відповідачем не отримана. Конверт повернувся без вручення за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд вважав встановленими такі обставини.

ТОВ «Сучасний факторинг» посилається на те, що ОСОБА_1 , 26.11.2013 року, на його мобільний телефон за № НОМЕР_1 було надіслано смс повідомлення з пропозицією (офертою) укласти публічний кредитний договір про надання грошової позики у розмірі 5 000,00 грн. строком на 12 місяців. дану обставину позивач доводить листом ТОВ "Мобизон" №1404-04 від 11 квітня 2014 року (а.с. 25-27).

За твердженням позивача, відповідач надав згоду (акцепт) на отримання Кредиту шляхом смс відповіді з телефонного номеру НОМЕР_3, з текстом "Згоден", що, за твердженням товариства, підтверджується відповіддю ТОВ "Мобизон" на лист від ТОВ "Сучасний Факторинг" №1404-02 від 11 квітня 2014 року (а.с. 22-24).

Крім того, позивач вказує на те, що згідно із відповідіПАТ КБ "Правекс-Банк" на запит ТОВ "Сучасний Факторинг" №4642/09-01 БТ від 03 грудня 2013 року Відповідач отримав грошові кошти в повному обсязі (а.с. 21), будь-які претензії та/або зауваження були відсутні. Кошти були перераховані Позивачем 26.11.2013 року та отримані відповідачем 28.11.2013 року .

Товариство у позові зазначає, що Т.Богачовим частково сплачено борг за позикою у період з 31.12.2013 року по 29.08.2014 року у розмірі 3 160,00 грн.

Відтак залишок несплаченої позики на час звернення до суду становить 1 840,00 грн., яку товариство просить стягнути із відповідача; крім того позивач просить стягнути із відповідача 2649,60 грн. щомісячної комісії за управляння кредитом, 1200,00 грн. штрафу, 1000,22 грн. збитків від інфляції і 165,60 грн. трьох відсотків річних.

Факт укладення кредитного договору із Т.Богачовим зазначеним способом, за допомогою взаємної відправки смс повідомлень, ТОВ «Сучасний факторинг» обґрунтовує приписами частини 1, 2 статті 639 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті ЦК України Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Крім того позивач зазначає про те, що за статтею 641. ЦК України щодо Пропозиції укласти договір встановлюється, що Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Стаття 642 ЦК регламентує прийняття пропозиції, тобто відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Також зазначається, що особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Вивчивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача суд дійшов висновку про те, що у ході розгляду даної справи позивачем не було надано суду належних, достатніх і достовірних доказів того, що саме ОСОБА_1 є користувачем телефонів за номерами НОМЕР_3 і НОМЕР_4 .

Крім того, суд враховує те, що номер мобільного телефону не є сертифікованим способом електронної ідентифікації особи, як то банківський електронний підпис чи підпис платника податків.

Відтак наведена позивачем смс переписка із користувачем/користувачами даних номерів мобільного зв`язку не свідчить про волевиявлення саме ОСОБА_1 на укладення вказаного кредитного договору.

За змістом ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ч. 1 та ч. 2ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, позивачем не було надано до районного суду належних достовірних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 були отримані у користування вказані грошові кошти; так лист-відповідь ПАТ КБ «Правекс-Банк» не є первинним документом бухгалтерського обліку, який би свідчив про здійснення банківської операції про видачу через касу банку чи перерахунок у безготівковій формі відповідачу грошових коштів у розмірі 5 000,00 грн.

Належними і достовірними доказами цієї обставини є банківські платіжні документи або виписка з банківського рахунку; таких документів суду позивачем надано не було, що свідчить про невиконання ним свого процесуального обов`язку із доказування позовних вимог, передбаченого статтею 81 ЦПК України.

Недоведеність факту укладення між сторонами кредитного договору, факту виникнення між ними договірних кредитних зобов`язань, факту реального отримання відповідачем грошових коштів в оплатне користування свідчить і про необґрунтованість і недоведеність даного позову у цілому, як щодо повернення основної суми боргу, так і похідних платежів.

Колегія суддів, дослідивши надані суду першої інстанції докази, встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними. Висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам Закону.

Статею 274 ЦПК України передбачено, що упорядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні.При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує, ціну позову, а також значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Доводи скарги з приводу неповного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, проведення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим позивач не мав можливості надати письмових та/або усних пояснень стосовно суті справи, а судом для повного та всебічного з`ясування обставин справи додаткових доказів затребувано не було, колегія суддів не приймає з огляду на те, що суд, дотримався вимог статті 274 ЦПК України, вирішивши проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Доводи апеляційної скарги в частині надання не вірної оцінки наданим суду доказам та не врахування листа-відповіді ПАТ КБ "Правекс Банк" , відповідно до якого відповідач отримав кошти, а також з приводу неналежності доказів внесення відповідачем коштів на виконання своїх кредитних зобов`язань, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Платіжні доручення, долучені до апеляційної скарги позивачем не подавались до суду першої інстанції і не подано клопотання про приєднання нових доказів на стадії апеляційного розгляду з посиланням на обставини, які перешкоджали подати ці докази до районного суду, а відповідно до ст. 367 ЦПК України за таких обставин, апеляційний суд не має права приймати нові докази.

Посилання представника позивача на те, що суд не витребував додаткові докази, колегія суддів не приймає, так як позивач подаючи позов, відповідно до ст. 83 ЦПК України зобов`язаний був надати всі докази на підтвердження своїх позовних вимог одночасно з позовною заявою. Відповідно до ч.8 ст. 83 ЦПК України до розгляду не приймаються докази подані з порушенням строку, крім випадку коли особа, яка їх подає обґрунтовує неможливість їх подання у вказаний строк, з причин що не залежали від неї.

Як вже зазначалось вище, апеляційна скарга не містить такого обґрунтування та клопотання про приєднання до справи нових доказів.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга ТОВ "Сучасний Факторинг" не містить.

Апеляційна скарга позивача повністю побудована на тому, що позовні вимоги доводяться доказами долученими до апеляційної скарги, які на думку позивача суд зобов`язаний був витребувати.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду щодо недоведеності позовних вимог відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 375 ЦПК України залишає його без змін.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. Повний текст постанови складено 27.05.2019 року.

Головуючий

Судді