Ухвала

16 травня 2019 року

м. Київ

справа № 414/614/18

провадження № 61-9118ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 липня 2018 року та постанову Луганського апеляційного суду від 06 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», зараз акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ «ПриватБанк»), про стягнення грошових коштів у розмірі 125 934,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору

№ SAMDNWFD007 від 20 травня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір «Депозит Плюс» терміном на 6 місяців до 20 листопада 2016 року. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 12 червня 2017 року укладений між сторонами договір № SAMDNWFD007 від 20 травня 2016 року розірваний, стягнуто з відповідача на користь позивача суму депозиту у розмірі 101 227,00 грн. Зазначене рішення відповідачем не виконується, тому ОСОБА_1 просила суд стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь згідно договору

№ SAMDNWFD007 від 20 травня 2016 року проценти за період з

23 листопада 2016 року по 23 листопада 2017 року у розмірі 19 040,00 грн,

3 % річних за період з 23 листопада 2016 року по 23 листопада 2017 року у розмірі 3 036,00 грн, втрати від інфляції за період грудень 2016 року - жовтень 2017 року у розмірі 12 754,00 грн, пеню за період з 23 листопада 2017 року по 23 грудня 2017 року у розмірі 91 104,00 грн, а всього стягнути 125 934,00 грн.

Заочним рішенням Кремінського районного суду Луганської області від

04 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів задоволено повністю.

Стягнуто з АТ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором від

20 травня 2016 року № SAMDNWFD007 проценти за період з 23 листопада 2016 року по 23 листопада 2017 року у розмірі 19 040,00 грн; 3 % річних за період з 23 листопада 2016 року по 23 листопада 2017 року - 3 036,00 грн; втрати від інфляції за період з грудня 2016 року по жовтень 2017 року у розмірі 12 754,00 грн; пеню за період з 23 листопада 2017 року по 23 грудня 2017 року у розмірі 91 104,00 грн, всього стягнуто -125 934,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою Луганського апеляційного суду від 06 березня 2019 рокуапеляційну скаргу АТ «ПриватБанк» відхилено. Заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 липня 2018 року залишено без змін.

26 квітня 2019 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку звернулося АТ «ПриватБанк» із касаційною скаргою, подану адвокатом

Крапівцевою О. О., в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 липня 2018 року та постанову Луганського апеляційного суду від 06 березня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 414/614/18 є стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 згідно договору № SAMDNWFD007 від 20 травня 2016 року проценти за період з 23 листопада 2016 року по 23 листопада 2017 року у розмірі 19 040,00 грн, 3 % річних за період з 23 листопада 2016 року по 23 листопада 2017 року у розмірі 3 036,00 грн, втрати від інфляції за період грудень 2016 року - жовтень 2017 року у розмірі 12 754,00 грн, пеню за період з 23 листопада 2017 року по 23 грудня 2017 року у розмірі 91 104,00 грн, а всього стягнути 125 934,00 грн.

Таким чином ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 192 100,00 грн (1 921,00 грн х 100).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Малозначна справа є такою в силу вимог закону, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 липня 2018 року та постанову Луганського апеляційного суду від 06 березня 2019 року прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, якеі не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що справа в силу вимог закону є малозначною, клопотання АТ КБ «ПриватБанк», подане адвокатом Крапівцевою О. О., про поновлення строку на касаційне судових рішень, Верховним Судом не розглядається.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 липня

2018 року та постанову Луганського апеляційного суду від 06 березня

2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило