Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3927/17 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л.М.
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №295/3927/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяна Олексіївна, про визнання права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1,

на рішення Богунського районного суду м.Житомира, ухвалене 05 листопада 2018 року суддею Чішман Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом, у якому, з урахуванням заяв від 22.08.17, 10.01.2018 (а.с. 22-23, 60-64) просив: визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та на 41/100 індивідуальної частки житлового будинку АДРЕСА_3.

Обґрунтовував вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на Ѕ частину вказаної квартири та 41/100 частки спірного житлового будинку. Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. від 21.03.2017 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавцем за життя складено заповіт, яким усе належне їй майно після смерті передається її доньці - ОСОБА_2 Остання у визначений законом строк не прийняла спадщину, а ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги та має право на спадкування усього належного, померлій, майна.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1: на 1/8 частину спадщини, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1; на 1/4 частину від складу спадщини, яка складається з 41/100 частини житлового будинку АДРЕСА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

На його думку судом при вирішенні спору не враховано, що заява про прийняття спадщини ОСОБА_2 направлена засобами поштового зв'язку і не була нотаріально завірена. Протягом строку для прийняття спадщини справжність підпису у надісланій заяві ОСОБА_2 не підтверджено, особисто до нотаріуса остання не прибула. Тому, вважає, що оскільки відповідачка не проживала разом із спадкодавцем, заяву про прийняття спадщини у визначеному законом порядку нотаріусу не подала, остання є такою, що не прийняла спадщину, а тому ОСОБА_1 має право на спадкування усього належного спадкодавцю майна.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали із зазначених у ній підстав. ОСОБА_2 надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 - ОСОБА_5

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: 41/100 ід.ч. житлового будинку АДРЕСА_3 та 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 (а.с. 10-12).

ОСОБА_5 за життя - 05.10.2015 заповіла все належне їй на праві власності майно своїй дочці ОСОБА_2 (а.с. 35).

05.02.2016 ОСОБА_1 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті дружини ОСОБА_5 (а.с. 24). З довідки про результати проходження особою МСЕК, вбачається, що позивач є особою з інвалідністю другої групи (а.с. 9). Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 на ј житлового будинку та Ѕ квартири у зв'язку з тим, що заявником не було подано документів про право власності на вказане нерухоме майно.

Звертаючись до суду із позовом про визнання права на все належне спадкодавцю майно, ОСОБА_1 послався на те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті дружини.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та визнавши за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/8 частину від Ѕ частини квартири та ј частину 41/100 частин житлового будинку, суд першої інстанції виходив із того, що спадкоємцем майна за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 є її дочка ОСОБА_2, а позивач ОСОБА_1, як непрацездатний вдівець, має право на обов'язкову частку у спадщині.

Висновок суду у цій частині є правильним, оскільки розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, застосував норми матеріального права, зокрема ст.ст. 1218, 1223, 1241, 1269, 1270 ЦК України, повно та всебічно з'ясував обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку.

Доводи ОСОБА_1 у апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_2 особисто не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а тому не прийняла спадщину у визначений законом спосіб, що надає йому право на спадкування всього майна спадкодавця, є безпідставними з огляду на наступне.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до підпунктів 3.3., 3.5 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, зареєстрованого 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок), заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

З долученої до справи копії матеріалів спадкової справи, вбачається, що заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 від імені ОСОБА_2, яка є громадянкою Російської Федерації, датована 17.02.2016, надійшла нотаріусу поштою 04.04.2016, тобто у межах визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Нотаріус відповідно до зазначених положень Порядку повідомив ОСОБА_2 листом від 05.04.2016 про необхідність з'явитися особисто для подачі заяви або подати заяву про прийняття спадщини, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально.

Така нотаріально засвідчена заява ОСОБА_2 від 14.10.2016 про прийняття спадщини надійшла нотаріусу 18.04.2018, тобто після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

У той же час, враховуючи, що перша заява від імені ОСОБА_2 надійшла нотаріусу в межах строку, визначеного законом, а будь-які обмеження щодо строків надсилання нотаріально засвідченої заяви Порядком не передбачені, слід вважати, що виконавши вимоги нотаріуса та надіславши нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини, ОСОБА_2 прийняла спадщину у визначеному законом порядку.

Крім того, за змістом п. п. 3.23. пункту 3 глави 10 розділу II Порядку своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку.

Відтак, доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Разом з тим, рішення суду слід змінити та виключити з його резолютивної частини абзац другий наступного змісту «Визнати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.».

Так, із матеріалів справи вбачається, що зазначена квартира належала ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності по Ѕ частині (а.с.11-12 зв.). Тому, суд помилкового застосував до спірних правовідносин положення ст. ст. 60, 63 СК України та визнав за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири, як спільне майно подружжя.

Зазначена обставина не вплинула на правильність визначення обов'язкової частки, а тому підстави для скасування рішення суду у іншій частині відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1, задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 05 листопада 2018 року змінити, виключивши з його резолютивної частини абзац другий наступного змісту «Визнати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.».

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 15 лютого 2019 року.