РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/3262/19

Провадження № 22-ц/4815/633/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.

секретар судового засідання: Брикса Ю.Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

за участю відповідачки

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Ковальова І.М. від 14 березня 2019 року, проголошену в м. Рівне,

в с т а н о в и в:

19.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Заяву мотивує тим, що між ним та ОСОБА_2 існує спір, предметом якого є стягнення заборгованості на загальну суму 1 440 852,7 грн., що станом на 19.02.2019 року еквівалентно 53 000 доларів США. Відповідачем вчиняються заходи по відчуженню, належного їй нерухомого майна, будь-яке реагування на повернення коштів відсутнє.

Крім того, йому стало відомо про видачу господарським судом Рівненської області 31.01.2015 року судового наказу по справі №918/1478/14 про стягнення з ОСОБА_3 , який є чоловіком відповідачки, заборгованості у розмірі 545 999 грн. 56 коп., а також наявність багатьох відкритих виконавчих проваджень.

Вважає, що невжиття заходів по забезпеченню позову може призвести до відчуження майна, внаслідок чого виконання можливого рішення суду про задоволення позову буде суттєво утруднене чи взагалі неможливе.

В зв`язку з викладеним просить накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: квартиру загальною площею 87,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН: 17508058; будівлю літ. "Р-2", не об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_1 цільове призначення: для обслуговування виробничих приміщень, номер 22687588 ; будівлю літ. "П-2", не є об`єктом житлової нерухомості, загальною площею 446,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_2 , цільове призначення: для обслуговування виробничих приміщень, номер об`єкту в РПВН: 12300856 , в межах суми заявлених позовних вимог, а також накласти заборону на відчуження вказаного нерухомого майна.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову задоволено частково.

Накладено заборону на відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , а саме: квартиру загальною площею 87,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкта в РПВН: 17508058; будівлю літ. "Р-2", не об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_1 цільове призначення: для обслуговування виробничих приміщень, номер 22687588 ; будівлю літ. "П-2", не є об`єктом житлової нерухомості, загальною площею 446,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_2 , цільове призначення: для обслуговування виробничих приміщень, номер об`єкту в РПВН: 12300856 , в межах суми заявлених позовних вимог.

Ухвалу мотивовано тим, що накладення арешту на майно є крайнім видом забезпечення позову, який просить застосувати заявник, а забезпечення позову до подачі позову до суду у виді накладення заборони на відчуження нерухомого майна є помірним та відповідає вимогам передбаченим ст.151 ЦПК України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на незаконність вказаної ухвали суду.

Зазначає, що судом накладено заборону на відчуження майна, яке належить їй на підставі договорів дарування та є її особистою приватною власністю у відповідності до ст. 57 СК України.

Вважає, що зазначене майно не може забезпечувати позов до подачі позовної заяви ОСОБА_1 , оскільки вона особисто не має перед ним боргових зобов`язань.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та зняти заборону на відчуження нерухомого майна, що є її особистою приватною власністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що ухвала судом постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують. Просить її відхилити.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2019 року ОСОБА_1 подано до суду позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 1439989,7 грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.02.2019 року за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на квартиру загальною площею 87,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлю літ. "Р-2", загальною площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; будівлю літ. "П-2", загальною площею 446,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний спір майнового характеру, а саме щодо стягнення заборгованості в сумі 1439989,7 грн., яка є досить значною, відповідачка має реальну можливість розпорядитись, належним їй, нерухомим майном та відчужити його на користь інших осіб, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову, шляхом накладення заборони на відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , в межах суми заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Колегія суддів враховує, що сама по собі накладення заборони на відчуження майна без наміру власників його відчужити жодним чином не впливає на правовий статус майна і не впливає на права і законні інтереси таких власників.

Покликання ОСОБА_2 на те, що вона не має перед позивачем боргових зобов`язань, не заслуговують на увагу, так як вказані обставини є предметом розгляду справи по суті, а не при розгляді питання про забезпечення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскаржувана ухвала відповідає вимогам процесуального закону, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 14 березня 2019 року залишати без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 8 травня 2019 року

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.