Провадження № 2/201/1245/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області про відшкодування збитків і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ФОП ОСОБА_2 третя особа Головне управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області про відшкодування збитків і моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на те, що 17 червня 2013 року в магазині ТОВ «Чорнобиль-Милосердя» м. Донецька він придбав тонометр Gamma M1-S із гарантійним строком експлуатації 3 року, строком служби товару 10 років. Під час експлуатації позивачем був виявлений суттєвий недолік. 18 липня 2018 року позивач звернувся до сервісного центру у місті Дніпрі (до відповідача) із вимогою усунути недоліки, а в разі неможливості цього просив замінити товар на такий самий належної якості або повернути грошові кошти. 02 серпня 2018 року позивачу був повернутий тонометр без проведення ремонтних робіт і була вручена відповідь сервісного центру щодо проведення післягарантійного ремонту, в якому зазначено, що даний випадок не є гарантійним через потрапляння в ніпель, за допомогою якого йде подача повітря в манжетку, вовни і ворси. Оскільки позивач потребував справного тонометру, він придбав універсальну манжету для вимірювання тиску вартістю 255 грн. Дії відповідача позивач вважає неправомірними, а тому звернувся до суду з цим позовом і просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 255 грн. вартості манжету і 500 грн. моральної шкоди.

Позивач через канцелярію суду надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позов задовольнити з підстав у ньому викладених, наполягаючи на тому, що належним відповідачем за цим позовом є саме сервісний центр, яким здійснюється гарантійне обслуговування, тобто ФОП Лифар І.А.

Відповідачем через канцелярію суду подана до суду заява, в якій вона просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачем за даним позовом має бути продавець або виробник товару, а не гарантійний сервісний центр.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено, що 17 червня 2013 року ТОВ «Чорнобиль-Милосердя» продало, а ОСОБА_1 придбав тонометр Gamma M1-S за 286 грн. 75 коп. (а.с. 5).

Відповідно до гарантійного талону на зазначений товар гарантійний строк експлуатації тонометру становить 3 року, а строк служби товару становить 10 років (а.с. 7).

ОСОБА_1 19 липня 2018 року звернувся на адресу центрального сервісного центру в м. Дніпрі, зазначеного в гарантійному талоні, із заявою від 18 липня 2018 року про усунення недоліків товару: несправності манжети, протягом 14 календарних днів у відповідності до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». У разі неможливості усунути недолік, просив замінити товар на такий самий належної якості або повернути грошові кошти (а.с. 8).

ФОП ОСОБА_2 надає послуги, зокрема, з технічного обслуговування і гарантійного ремонту продукції Гамма, що не заперечується відповідачем (а.с. 12-13).

З квитанції № 772 від 02 серпня 2018 року виданої Центральним сервісним центром, м. Дніпро, товар був повернутий позивачу без виконання робіт (а.с. 9).

Листом від 30 липня 2018 року ФОП ОСОБА_2 роз`яснив ОСОБА_1 про неможливість проведення післягарантійного ремонту тонометру через відсутність технічної можливості у зв`язку з серйозним пошкодженнями манжети, завданих споживачем в результаті неналежної її експлуатації (а.с. 10).

05 жовтня 2018 року ОСОБА_1 придбав у ФОП ОСОБА_3 манжету вартістю 255 грн. (а.с. 14, 15).

Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Згідно з ч. 1 ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Частина 3 ст. 698 ЦК України передбачає, що до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За умовами ч. 1 ст. 6 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про захист прав споживачів"виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором.

Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

У випадку ж, якщо протягом встановленого гарантійного строку були виявлені недоліки, які не відносяться до істотних, то споживач, згідно із законом в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару (абзац 1 ч. 1ст. 8 Закону № 1023-XII).

Законодавець у ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) розмежував товари неналежної якості на такі категорії: товари, що мають недоліки; товари, що мають істотні недоліки; фальсифіковані товари.

Пунктом 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що істотний недолік це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією із нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Таким чином, для визнання недоліків товару істотними в наявності мають бути три обов`язкові ознаки та хоча б одна із факультативних ознак, які передбачені пунктами «а», «б» чи «в» п. 12 ст. 1 Закону № 1023-XII.

З позовної заяви вбачається, що позивач не звертався до ТОВ «Чорнобиль-Милосердя» м. Донецьку про передачу товару авторизованому сервісному центру для проведення гарантійного обслуговування товару, а особисто звернувся до сервісного центру.

Відтак, у випадку незгоди з офіційними умовами гарантії споживач мав право звернутися з відповідною претензією безпосередньо до виробника продукції, однак позивач цього не зробив.

Частиною 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

Статтею 17 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції.

Відповідно до п.13 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, у разі виникнення потреби у визначенні причини втрати якості товару, гарантійний термін якого не вичерпався, продавець зобов`язаний у триденний термін з дня одержання письмової заяви від споживача відправити такий товар на експертизу.

Експертиза проводиться за рахунок продавця. Якщо в результаті експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі товару споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування, дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець) має право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Таким чином, саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції й дати згоду на проведення експертизи продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

В матеріалах справи відсутня письмова заява про проведення експертизи товару.

Відповідно до Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 506 від 11 квітня 2002 року, виробник (постачальник) гарантує можливість використання товару за призначенням протягом терміну служби (за умови проведення у разі потреби післягарантійного технічного обслуговування або ремонту за рахунок споживача), а якщо такий термін не встановлюється протягом 10 років.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За викладених обставин суд приходить до висновку, що позивач в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 22 цього Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Оскільки суд не встановив протиправності дій відповідача та не задовольнив вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди, підстави для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Беручи до уваги результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з цим позовом, судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76-78, 81, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області про відшкодування збитків і моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев