Справа №583/3338/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - Ільченко В. М.
Номер провадження 22-ц/816/3168/19 Суддя-доповідач - Собина О. І.
У Х В А Л А

29 травня 2019 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі судді

Собини О. І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн в прибуток держави.

Вказане рішення суду ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку, звернувшись з апеляційною скаргою 22 квітня 2019 року .

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 07 травня 2019 року апеляційна скарга була залишена без руху з підстав несплати судового збору та пропущення строку на апеляційне оскарження. Підстави для поновлення строку, вказані в апеляційній скарзі, визнані неповажними.

Для усунення зазначених недоліків було запропоновано ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги та звернутися до апеляційного суду із заявою, вказавши інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження та надавши відповідні докази на підтвердження поважності причин його пропуску. Роз`яснено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

23 травня 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків та платіжне доручення про сплату судового збору у сумі 1057,20 грн. Стосовно пропуску строку на апеляційне оскарження позивач зазначає, що оскаржуване рішення суду 11 грудня 2018 року він не отримував, адже на той момент за місцем проживання не мешкав. Копію оскаржуваного рішення від 27 листопада 2018 року отримав лише 25 березня 2019 року на підставі поданої заяви до суду від 20 березня 2019 року.

Однак, вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними причинами.

Твердження апелянта, що копію оскаржуваного рішення ним було отримано лише 25 березня 2019 року спростовується тим, що згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 отримав копію рішення суду 11 грудня 2018 року (а.с.68). З заявою про видачу копії судового рішення ОСОБА_1 звернувся 20 березня 2019 року, а 25 березня 2019 року отримав її копію (а.с.71), а апеляційну скаргу було подано лише 22 квітня 2019 року, тобто поза межами строку, передбаченими ст. 354 ЦПК України.

Крім того, з протоколу судового засідання вбачається, що позивач та його представник були присутні при оголошенні судом вступної та резолютивної частини рішення.

Згідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин його пропуску не забезпечить рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного ст.8 Конституції України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, яка регламентує принцип верховенства права у цивільному судочинстві, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Ryssia»). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

Виходячи з вищезазначеного суд вважає, що відсутні підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на оскарження рішення місцевого суду.

Крім того, позивач не позбавлений можливості на підставі ст.7 ЗУ «Про судовий збір» звернутися до суду з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи зазначені обставини, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Сумського апеляційного суду О. І. Собина