ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року

м. Харків

Справа № 640/5306/13-ц

Провадження № 22-ц/818/3304/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Бурлака І. В., Колтунової А. І.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт»

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Мухи Дмитра Олександровича на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року, в складі судді Бородіної Н.М.,

в с т а н о в и в:

У березні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 листопада 2003 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (згідно з вимогами ЗУ «Про акціонерні товариства» були внесені відповідні зміни в статут, у зв`язку з чим наразі повне найменування позивача - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (за старою банківською системою - № 16-15L/11-2003Ab). Згідно з кредитним договором банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 37000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом, з розрахунку 13% річних. Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше 26 числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно п. 1.3.4 кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Згідно п. 7.1. кредитного договору, за порушення термінів привернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісії відповідач ОСОБА_4 сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пенею з розрахунку 0,2 % від суми зазначеної заборгованості (суми кредиту та/або відсотків по кредиту, та/або комісій), розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Виконання кредитних і супровідних зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 (за старою банківською системою - № 16-15L/11-2003Ab) від 26.11.2003 р. перед позивачем були забезпечені порукою ОСОБА_3 , відповідно до укладеного з позивачем договору поруки № 16-15L/11-2003Ав від 26.11.2003 р. Згідно з п. 1.4 договору поруки відповідальність відповідачів є солідарною перед банком за виконання умов кредитного договору.

Позивач свої зобов`язання по вказаному договору кредиту виконав у повному обсязі, натомість відповідачі свої зобов`язання в обговорений термін не виконали і не виконують по теперішній час, допускаючи прострочення платежів, у зв`язку з чим станом на 18.01.2013 р. за відповідачами числиться заборгованість за договором кредиту № 0 (за старою банківською системою - № 16-15L/11-2003Ab) від 26.11.2003 р. в розмірі 69163,15 доларів США (що станом на 18.01.2013 р. за курсом НБУ становить 552821 грн. 04 коп., що складається з: заборгованості за кредитом 29639 доларів США 56 центів, що за курсом НБУ станом на 18.01.2013 р. становить 236909 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом 30642 долари США 37 центів, що за курсом НБУ станом на 18.01.2013 р. становить 244924 гривні 46 копійок; заборгованості (пені) 8881 долар США 22 цента, що за курсом НБУ станом на 18.01.2013 р. становить 70987 гривень 58 коп.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» задоволено в повному обсязі. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк», заборгованість в загальній сумі 552821 грн. 04 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2018 року, відповідно до вимог ст. 442 ЦПК України, положень глави 47 ЦК України, замінено стягувача на ТОВ «Глобал Спліт».

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - Муха Д.О. просить рішення суду скасувати, відмовити у задоволені позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки за договором поруки строк погашення кредиту встановлено до 26 листопада 2008 року, а з позовом позивач звернувся 13 березня 2013 року. Вказує, що його не було належним чином повідомлено про час та дату розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Глобал Спліт» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що 11 грудня 2018 року Київським районним судом м. Харкова винесено ухвалу відповідно до якої стягувачем за оскаржуваним рішенням суду визнано ТОВ «Глобал Спліт», на підставі ст.442 ЦПК України.

25 червня 2018 року повторно відкрито виконавче провадження у Голосіївському РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві та проведені виконавчі дії направлені на виконання рішення суду. На момент звернення ПАТ «УкрСиббанк» з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість відповідачів за кредитним договором № 00 від 26 листопада 2003 року складає 69163,15 дол. США. Правовідносини між позичальником, поручителем та кредитором не припинені, через невиконання позичальником кредитних зобов`язань.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги та ухвалюючи заочне рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлені відповідачі не з`явились у судове засідання.

Разом з тим зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належним чином не виконали, що є підставою для стягнення з відповідачів суми заборгованості.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Цивільній процесуальний Кодекс України у редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої інстанцій, передбачав, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина перша статті 224).

Відповідно до частини другої статті 6 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частини перша та друга статті 74 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції).

Відповідно до частини п`ятої статті 74 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу.

Отже, під час розгляду справи у суді першої інстанції належним доказом вручення судової повістки, відправленої поштою, було, зокрема, повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Відповідно до абзацу 5 частини п`ятої статті 74 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, лише у разі відсутності відповідача за зареєстрованою адресою його проживання (перебування), вважалося, що судовий виклик або судове повідомлення вручені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

У заяві від 29 березня 2019 року, яка надійшла до суду 03 квітня 2019 року, про перегляд заочного рішення представник ОСОБА_3 - Муха Д.О. вказував, що позовна заява подана з пропуском позовної давності, а також, що ОСОБА_3 не був повідомлений про час та дату розгляду справи, внаслідок чого не зміг реалізувати право подати заяву про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення.

В апеляційній скарзі представник відповідача повторно вказав на те, що ОСОБА_3 не був повідомлений про час та дату розгляду справи, а тому не подав заяву про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України в редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду).

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, а судді - керуючись відповідним принципом (частина перша статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 47 цього Закону в редакції, що була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції; частина перша статті 48 вказаного Закону у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 12 серпня 2013 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Агенція по управлінню заборгованістю» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Судовий розгляд у справі призначений на 03 вересня 2019 року.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі, судова повістка на 19 вересня 2013 року направлені на ім`я ОСОБА_3 не були вручені відповідачу та повернулись до суд з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.40-41, 44-45).

Таким чином ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення йому судових повісток.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за його відсутності. У зв`язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що 26 листопада 2003 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (згідно з вимогами ЗУ «Про акціонерні товариства» були внесені відповідні зміни в статут, у зв`язку з чим наразі повне найменування позивача - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (за старою банківською системою - № 16-15L/11-2003Ab).

Згідно з кредитним договором банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 37000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом, з розрахунку 13% річних, а позичальник зобов`язалась повернути кредит у повному обсязі в термін, встановлений Графіком погашення кредиту (Додаток 1 до даного договору).

Відповідно до умов договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше 26 числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів згідно п. 1.3.4 кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти.

Згідно п. 7.1 кредитного договору, за порушення термінів привернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісії відповідач ОСОБА_4 сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пенею з розрахунку 0,2 % від суми зазначеної заборгованості (суми кредиту та/або відсотків по кредиту, та/або комісій), розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості.

Виконання кредитних і супровідних зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 (за старою банківською системою - № 16-15L/11-2003 Ab ) від 26 листопада 2003 року перед позивачем були забезпечені порукою ОСОБА_3 , відповідно до укладеного з позивачем договору поруки № 16-15L/11-2003Ав від 26 листопада 2003 р.

Згідно з п. 1.4 договору поруки відповідальність відповідачів є солідарною перед банком за виконання умов кредитного договору. Відповідно до умов договору поруки строк повернення кредиту встановлено з 26 листопада 2003 року по 26 листопада 2008 року.

Позивач свої зобов`язання по вказаному договору кредиту виконав у повному обсязі, натомість відповідачі свої зобов`язання в обговорений термін не виконали.

З розрахунку заборгованості, наданої представником позивача в обгрунтування своїх вимог вбачається, що станом на 18 січня 2013 року заборгованість за договором кредиту № 0 (за старою банківською системою - № 16-15L/11-2003Ab) від 26.11.2003 в розмірі 69163,15 доларів США (що станом на 18.01.2013 р. за курсом НБУ становить 552821 грн. 04 коп., що складається з: заборгованості за кредитом 29639 доларів США 56 центів, що за курсом НБУ станом на 18.01.2013 р. становить 236909 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом 30642 долари США 37 центів, що за курсом НБУ станом на 18.01.2013 р. становить 244924 гривні 46 копійок; заборгованості (пені) 70987 гривень 58 коп.

Як на підставу позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» посилався на те, що зобов`язання за кредитним договором від 26 листопада 2003 року відповідачі у справі належним чином не виконали, що є підставою для стягнення суми заборгованості у розмірі в загальному розмірі 552821 грн 04 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З розрахунку заборгованості наданому в обґрунтування позовних вимог вбачається, що позичальником погашення за наданим кредитом здійснювалась тільки у лютому 2007 року, (а.с.13-14). Строк дії договору до 26 листопада 2008 року. Позовна заява ПАТ «УкрСиббанк» подана у 13 березня 2013 року, тобто з пропуском позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов`язку. Отже за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається із моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням того, що з наданих в обґрунтування позовних вимог позивачем розрахунків вбачається сплата кредиту тільки у лютому 2007 року, в період з грудня 2003 року по лютий 2007 року, а також з березня 2007 року по 26 листопада 2008 року заборгованість за кредитом не погашалась, а строк дії кредиту закінчився 26 листопада 2008 року, позовна заява ПАТ «УкрСиббанк» подана у березні 2013 року, позивачем пропущено строк позовної давності.

Після закінчення строку договору у листопаді 2008 року протягом трьох років банк знав про порушення своїх прав, проте не ставив питання про стягнення заборгованості до березня 2013 року.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 17.04.2018 року у справі №200/11343/14-ц, якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Встановлено, що відповідача ОСОБА_3 не було належним чином повідомлено про розгляд справи за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей, що до звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_3 взагалі було відомо про наявність відповідного судового рішення. В заяві про перегляд заочного рішення представник ОСОБА_3 - Муха Д.О. просив застосувати строк позовної давності, скасувати заочне рішення та призначити справу за правилами загального позовного провадження (а.с.185-192).

Постановляючи ухвалу про залишення без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції не врахував заяви представника ОСОБА_3 - Мухи Д.О. про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, що має істотне значення для правильного вирішення питання.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Зважаючи на викладене та враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року, колегія суддів вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин позовну давність та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитом (236909 грн.), а також відсотків (116854,54 грн) нарахованих по 26 листопада 2008 року.

Що ж стосується стягнення відсотків та пені за період з 27 листопада 2008 року, то колегія суддів вважає необхідним відмовити по суті спору.

За умовами договорів сторони погодили щомісячну сплату як основної заборгованості, так і відсотків за кредитом до 26 листопада 2008 року включно.

Отже, саме до цієї дати відповідачі мали, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами, а починаючи з наступного дня (27 листопада 2008 року), відповідачі мали обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Таким чином припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, після спливу визначеного договором строку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими та законними.

Аналогічних висновків щодо правового регулювання подібних правовідносин дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

З урахуванням зазначеного, в частині стягнення пені за період з 19 січня 2012 року по 28 січня 2013 року у розмірі 70987, 58 грн., а також відсотків за період з 27 листопада 2008 року по 18 січня 2013 року у розмірі 16022,76 дол. США, що станом на 18.01.2013 згідно курсу Національного банку України становить еквівалент 128069 грн. 92 коп., рішення суду підлягає скасуванню та у задоволені позовних вимог в цій частині слід відмовити по суті спору.

Разом з тим, рішення суду в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 підлягає залишенню без змін, оскільки остання в установленому законом порядку його не оскаржувала. Наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей, що ОСОБА_1 уповноважувала ОСОБА_3 або його представника Мухи Д.О. представляти її інтереси в Київському районному суді або в суді апеляційної інстанції. Доказів того, що стягнення заборгованості з ОСОБА_1 порушуються права апелянта, суду апеляційної інстанції не надано. Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку заочне рішення в Київському районному суді м. Харкова не оскаржувала.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню частково, з ТОВ «Глобал Спліт» пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2580 грн. 75 коп.

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Мухи Дмитра Олександровича задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року змінити.

У задоволені позову публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат - відмовити.

В іншій частині заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2580 грн. 75 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2019 року.

Головуючий - І.О. Бровченко

Судді : І.В. Бурлака

А.І. Колтунова