Баранівський районний суд Житомирської області

Справа № 273/250/19
Провадження № 6/273/8/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчук О. В., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Баранівка подання старшого державного виконавця Баранівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

07.02.2019 року старший державний виконавець Баранівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 звернулася до суду зі вказаним поданням, в якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом №490/2396/17 від 20.07.2017 року про стягнення боргу за позиковим зобов'язанням в сумі 110000,00 грн. (а.с.2-4).

Ухвалою судді від 07.02.2019 року подання прийнято до розгляду (а.с.18).

Старший державний виконавець Баранівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 до суду не з'явилася, подала заяву, в якій просила розглядати подання без її присутності, заявлені вимоги підтримує.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі автора подання, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов до висновку що підстави для задоволення подання відсутні, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Баранівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області дійсно перебуває виконавчий лист №490/2396/17, виданий Центральним районним судом міста Миколаєва 20.07.2017 року, про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу за позиковим зобов'язанням в сумі 110000,00 грн. та судового збору у розмірі 1100,00 грн. (а.с.5), за яким 08.10.2018 року відкрито виконавче провадження №57371717 (а.с.6-7).

Постановою про арешт майна боржника від 08.10.2018 року у виконавчому провадженні №57371717 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 (а.с.8-9), відомості про арешт зареєстровані у встановленому законом порядку, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №140693595 від 09.10.2018 року (а.с.10).

У ході виконавчого провадження майна, що належить боржнику, державним виконавцем не виявлено (а.11-12), як не виявлено й доходів боржника (а.с.14).

Згідно з поясненням ОСОБА_3, наданим у ході виконавчого провадження, про рішення суду він не знав та буде його оскаржувати (а.с.13).

Доказів щодо ухилення боржника від виконання рішення суду матеріали справи не містять.

П.19 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України", у чинній редакції, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли: він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно з ч.3 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

За змістом ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Слід зазначити, що у поданні державним виконавцем не вказано доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише невиконаного зобов'язання не наділяє відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Оскільки, відповідно до ч. 4ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон не за наявності факту невиконання зобов'язань, а лише за ухилення від виконання зобов'язань. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду, що боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На підставі наведеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 247, 258, 260, 355, 354, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Баранівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_3.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів днів з дня її проголошення (складення) через Баранівський районний суд Житомирської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Васильчук