Справа № 752/2909/19
Провадження №: 4-с/752/136/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковальчука Дмитра Олександровича, стягувач: ОСОБА_4,-

в с т а н о в и в:

у лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковальчука Д.О. про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2019 року.

Скаргу мотивувала тим, що 28.01.2019 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковальчуком Д.О. за заявою стягувача - ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження № 58189424 з примусового виконання виконавчого листа № 752/21544/18, виданого 22.01.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва щодо виконання ухвали суду від 10.12.2018 року про забезпечення позову, котрою зобов'язано ОСОБА_1 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_5 до Міського центру дитини, розташованого по вул. Дегтярівська, 3-А м. Києва, кожного понеділка з 15 години до 16 годин 30 хвилин для проведення спільних зустрічей (контактів) з ОСОБА_4 у присутності ОСОБА_1 та фахівця Міського центру дитини (за згодою), без участі будь-яких інших осіб, починаючи з наступного понеділка з дати постановлення цієї ухвали до ухвалення остаточного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання нечинним рішення органу опіки та піклування, визначення місця проживання дитини, визначення способів участі у особистому вихованні дитини та спілкуванні з дитиною.

Проте, вказала, що зазначене провадження відкрито під час дії обмежувального припису, встановленого Голосіївським районним судом м. Києва ухвалою від 06.12.2018 року, котрим ОСОБА_4 встановлено наступні заходи обмеження прав та покладено на нього наступні обов'язки: заборонено наближатися на відтань ближче 500 м до місяця проживання (перебування) заявників, до місця роботи ОСОБА_1; до інших місць частого відвідування постраждалими ОСОБА_1 та ОСОБА_5; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих заявників, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалими заявниками або контактувати з ними через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб; обмежувальний припис видано строком на 6 місяців, й котрий діяв до 05.02.2019 року, що є порушенням її прав та прав малолітньої ОСОБА_5 та таким, що суперечить положенням Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім того, вказала, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2019 року державним виконавцем всупереч вимогам законодавства стягнуто з неї виконавчий збір у розмірі 8 346,00 грн.

В подальшому, доповнила скаргу та в мотивування своїх вимог також вказала на те, що при зверненні до виконавця стягувачем було подано копію її апеляційної скарги на скасування забезпечення від 26.12.2018 року, в котрій, серед іншого, містилась інформацію про існування обмежувального припису, однак, вказане було проігноровано виконавцем та в порушення законодавства відкрито виконавче провадження.

До того ж, зазначила, що винесена в подальшому, а саме: 19.02.2019 року, виконавцем постанова про виправлення помилок в постанові про відкриття провадження в частині визначення розміру виконавчого збору, якою суму останнього було визначено як 400,00 грн., є такою, що суперечить положенням ст. ст. 27, 74 Закону України «Про виконавче провадження», що є порушенням її прав.

Зауважила, що вказана постанова про відкриття провадження є неправомірною, тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник заявника - ОСОБА_7 скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Суб`єкт оскарження - державний виконавець Ковальчук Д.О. в судовому засіданні заперечив проти скарги, вказавши на правомірність своїх дій, та просив у задоволенні останньої відмовити.

Стягувач та його представник - ОСОБА_8 в судовому засіданні проти вимог скарги заперечили, просили відмовити у її задоволенні, виходячи з їх позиції, викладеної у письмових запереченнях. Зазначили, що скарга є надумаю та недоведеною, жодних прав скаржника порушено не було.

Суд, заслухавши представника заявника, суб`єкта оскарження, стягувача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ст. 24 зазначеного Закону о спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Судом встановлено, що 06.12.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва ОСОБА_4 встановлено наступні заходи обмеження прав та покладено на нього наступні обов'язки: заборонено наближатися на відтань ближче 500 м до місяця проживання (перебування) заявників, до місця роботи ОСОБА_1; до інших місць частого відвідування постраждалими ОСОБА_1 та ОСОБА_5; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих заявників, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалими заявниками або контактувати з ними через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб; обмежувальний припис видано строком на 6 місяців.

Про існування вказаної заяви, що не заперечно сторонами, ОСОБА_5 було відомо, остання ним була оскаржена в апеляційному порядку, та постановою Київського апеляційного суду від 05.02.2019 року скасована.

Разом з тим, вбачається, що обмежувальних припис діяв з 06.12.2018 року по 05.02.2019 року.

10.12.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва задоволено повторну заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, котрою зобов'язано ОСОБА_1 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_5 до Міського центру дитини, розташованого по вул. Дегтярівська, 3-А м. Києва, кожного понеділка з 15 години до 16 годин 30 хвилин для проведення спільних зустрічей (контактів) з ОСОБА_4 у присутності ОСОБА_1 та фахівця Міського центру дитини (за згодою), без участі будь-яких інших осіб, починаючи з наступного понеділка з дати постановлення цієї ухвали до ухвалення остаточного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації ро визнання нечинним рішення органу опіки та піклування, визначення місця проживання дитини, визначення способів участі у особистому вихованні дитини та спілкуванні з дитиною; визначено її негайне виконання.

Вказана ухвала пред'явлена ОСОБА_4 до виконання і постановою від 28.01.2019 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковальчуком Д.О. відкрито виконавче провадження № 58189424 з примусового виконання виконавчого листа № 752/21544/18, виданого 22.01.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва щодо виконання ухвали суду від 10.12.2018 року про забезпечення позову, котрою зобов'язано ОСОБА_1 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_5 до Міського центру дитини, розташованого по вул. Дегтярівська, 3-А м. Києва, кожного понеділка з 15 години до 16 годин 30 хвилин для проведення спільних зустрічей (контактів) з ОСОБА_4 у присутності ОСОБА_1 та фахівця Міського центру дитини (за згодою), без участі будь-яких інших осіб, починаючи з наступного понеділка з дати постановлення цієї ухвали до ухвалення остаточного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання нечинним рішення органу опіки та піклування, визначення місця проживання дитини, визначення способів участі у особистому вихованні дитини та спілкуванні з дитиною.

Крім того, вказаною постановою стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 8 346,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

В судовому засіданні встановлено, що при зверненні до виконавчої служби, стягувачем було подано копію апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування забезпечення від 26.12.2018 року, котра, окрім всього, містила посилання як на підставу її скасування інформацію про існування обмежувального припису. Вказане, зокрема, державним виконавцем, заперечно не було.

Тобто, на момент відкриття виконавчого провадження державному виконавцю було відомо про існування обставин, що виключають можливість виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 10.12.2018 року про забезпечення позову.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, державним виконавцем повернення виконавчого документа здійснено не було.

Посилання скаржника на невідповідність вимогам законодавства постанови від 19.02.2019 року, якою було внесено виправлення помилок в постанову про відкриття виконавчого провадження, судом до уваги не приймається, з огляду на те, що остання не є предметом оскарження.

Проте, на думку суду, сама вказівка у постанові про виконавче провадження на стягнення виконавчого збору є такою, що суперечить вимогам ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом

З огляду на положення вказаних вище положень законодавства суд надходить до висновку про обґрунтованість тверджень заявника про неправомірність дій державного виконавця щодо винесення 28.01.2019 року постанови про відкриття виконавчого провадження № 58189424.

За таких обставин, на думку суду, постанова від 28.01.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58189424 є такою, що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковальчука Дмитра Олександровича, стягувач: ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковальчука Дмитра Олександровича щодо винесення 28.01.2019 року постанови про відкриття виконавчого провадження № 58189424 з примусового виконання виконавчого листа № 752/21544/18 від 22.01.2019 року неправомірними.

Постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ковальчука Дмитра Олександровича від 28.01.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58189424 з примусового виконання виконавчого листа № 752/21544/18 від 22.01.2019 року - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 25.04.2019 року.

Суддя В.С. Хоменко