Ухвала

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 359/4910/18

провадження № 61-8936ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення заборгованості по відсоткам,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк»), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по відсоткам в розмірі 613,01 євро, що станом на 21 червня 2018, згідно курсу НБУ, еквівалентно 18 789,00 грн, шляхом перерахування коштів на його картковий рахунок № НОМЕР_1 , закріплений за депозитом.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що 06 жовтня 2009 року між ним та ПАТ «Промінвестбанк» укладено договір №-eEml про банківський вклад «Експрес» у валюті «EURO» (далі - Договір), згідно пунктом 1.1 якого він передав, а банк прийняв грошову суму в розмірі 5 000,00 євро строком на один місяць зі сплатою 12 % річних. У пункті 2.1 указаного договору зазначено, що днем повернення депозиту є 06 листопада 2009, яка може змінюватись з урахуванням подій, визначених пунктом 2.6 договору. Згідно пункту 2.6 договору якщо вкладник не звертався до банку зі спливом строку встановленого у пункті 2.1 щодо повернення суми депозиту, то договір вважається продовженим на один місяць з нарахуванням та виплатою процентної ставки збільшеної на 0,2%. У разі подальшого продовження строку депозиту ставка збільшується на 0,3%. Оскільки договором не визначено максимальну кількість разів продовження строку депозиту, то процентна ставка по депозиту повинна складати 12,3% річних протягом подальшої дії договору. У період з 2009 по 2016 роки включно банк виконував свої зобов`язання та сплачував відсотки обумовлені договором, проте з січня 2017 року відповідач в односторонньому порядку змінив ставку та перестав здійснювати належні позивачу нарахування відсотків, у розмірі визначеному договором.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Промінвестбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за відсотками в розмірі 613,01 євро, що станом на 21 червня 2018 року, згідно курсу НБУ, еквівалентно 18 789,00 грн. У задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У квітні 2019 року ПАТ «Промінвестбанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення 613,01 євро (еквівалент 18 789,00 грн), що є меншою сумою, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Разом з тим, Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Посилання заявника на те, що ця касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики Верховний Суд відхиляє, з огляду на те, що судова практика у цій категорії справ є усталеною.

Доводи заявника про те, що ця справа має для нього виняткове значення, оскільки судами у оспорюваних рішеннях встановлено безкінечну пролонгацію договору про банківський вклад та обов`язок банку без обмеження будь-якими термінами сплачувати позивачу відсотки за депозитом, Верховний Суд відхиляє з огляду на те, що вони по своїй суті зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення заборгованості по відсоткам відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак