Ухвала

25 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 639/9387/16-ц

провадження № 61-6541ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду

м. Харкова від 01 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 листопада

2018 року позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитом у розмірі 151 803, 46 грн.

В задоволенні іншої частини позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до

АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року змінено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № НАН2GА в сумі 6 607,68 доларів США, витрати по сплаті судового збору 3 335, 38 грн.

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

АТ КБ «ПриватБанк», в якій заявник просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року в частині незадоволених позовних вимог в розмірі 2 735, 48 доларів США та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Харкова

від 01 листопада 2018 року та постанови Харківського апеляційного суду

від 27 лютого 2019 року, зазначаючи, що оскаржену постанову апеляційного суду було отримано представником 14 березня 2019 року, що підтверджується копією конверта Харківського апеляційного суду.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи,

у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Малозначна справа є малозначною в силу своїх властивостей (предмету позову, складності справи, наявності суспільного інтересу, а також значення справи для сторін), тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи те, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд наділений правом визнати справу малозначною.

Враховуючи предмет і ціну позову, а також те, що АТ КБ «ПриватБанк» оскаржує судові рішення у частині відмови у стягненні на свою користь грошових коштів, у зв'язку з недоведеністю підстав для застосування збільшеної відсоткової ставки, у сумі 2 735, 48 доларів США, що еквівалентно на момент звернення з позовом до суду 70 028, 30 грн, а у частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржувалось навіть у апеляційному порядку, Верховний Суд вважає за можливе визнати на цій процесуальній стадії справу малозначною (справа незначної складності) та відмовити

АТ КБ «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення стоку на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року та постанови Харківського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року задовольнити.

Поновити акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року та постанови Харківського апеляційного суду

від 27 лютого 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Синельников