Справа № 185/8324/18
Провадження № 2/185/913/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 квітня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Шаповалової І.С.,

за участі секретаря судового засідання Красуцького Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами та (неустойки) пені за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У вересня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, про стягнення заборгованості за аліментами та (неустойки) пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову вказує на те, що від шлюбу, сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем і перебуває на його повному утриманні. 27 серпня 2001 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року було ухвалено стягнення аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження, однак відповідач не сплачував аліменти на утримання дитини, внаслідок чого утворилась заборгованість. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті аліментів за період з 18 грудня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 8500 грн. неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 18 грудня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 8500 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, в подальшому надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача висловив узгоджену позицію зі своїм довірителем.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим виконкомом Вербківської сільської ради народних депутатів Павлоградського району Дніпропетровської області 12 червня 1998 року, актовий запис № 15. /а.с. 5/.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року було ухвалено зменшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ј частини всіх видів заробітку/доходу відповідача щомісячно до 500 грн. до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 6).

На підставі виконавчого листа, виданого 18 грудня 2014 року було в провадженні Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження № 46238897.

Постановою державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 22 лютого 2018 року було закінчено виконавче провадження у зв'язку з досягненням дитиною повноліття. Заборгованість станом на ІНФОРМАЦІЯ_6 складала 8 500 грн. /а.с.8/

Згідно розрахунку заборгованості за виконавчим листом № 185/9782/14 про стягнення аліментів з ОСОБА_2, здійсненого державними виконавцем Преображенською К.О. станом на день повноліття дитини - ІНФОРМАЦІЯ_6 заборгованість відповідача становить: 1 000 грн. /а.с. 45/.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Встановлено, що з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, виникла заборгованість по аліментам, яка становить 1 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Як передбачено ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості

За аналогією з цивільним законодавством суд в даному випадку виходить із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання. У зв'язку з цим на відповідача має бути покладено тягар доказування протилежного.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Однак, суд зазначає, що заявлена позивачем сума заборгованості по сплаті за аліменти та розмір пені у розмірах 8 500 грн. є помилковими, оскільки наданою довідкою державного виконавця суму заборгованості вказана 1 000 грн.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що за період з з 18 грудня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 складає 1 000 грн.

Таким чином, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, за період з з 18 грудня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 складає: 1 000 грн., а отже позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Підсумовуючи все вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі ст. 7, 8, 180, 187, 195, 196 СК України, та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами та (неустойки) пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2), заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 1 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2), неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів у розмірі 1 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь держави судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири ) гривні 80 копійок.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С.Шаповалова