Головуючий у 1 інстанції Безрук Т.В.
Єдиний унікальний номер 221/8472/18
Номер провадження 22-ц/804/1340/19
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Принцевської В.П.,

секретар Сидельнікова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 26 лютого 2019 року, ухвалене в м. Волноваха Донецької області (повний текст рішення складено 04 березня 2019 року), у справі за позовом Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року позивач Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (далі - УСЗН Волноваської РДА) звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позовна заява вмотивована тим, що 15 травня 2015 року ОСОБА_1 був взятий на облік внутрішньо переміщених осіб в УСЗН Волноваської РДА разом з ОСОБА_2 та неповнолітнім ОСОБА_3 і йому було призначено щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщуються з тимчасово окупованої території України у розмірі, відповідно до вимог чинного законодавства на шестимісячний строк. При цьому в заяві зазначив про відсутність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. В результаті проведення перевірки було встановлено, що у відповідача є кошти на депозитному рахунку в розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а тому, допомога відповідачу була нарахована безпідставно. Розпорядженням від 26 вересня 2016 року виплату грошової допомоги ОСОБА_1 було припинено. Загальна сума безпідставно сплачених відповідачу грошових коштів адресної допомоги за період з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2016 року становить 22 984 грн. Оскільки відповідач добровільно не погасив зазначену переплату, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 безпідставно отриману щомісячну адресну допомогу в розмірі 22 984 грн. та судові витрати на сплату судового збору.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 26 лютого 2019 року позовні вимоги УСЗН Волноваської РДА задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь УСЗН Волноваської РДА надмірно сплачені кошти у сумі 22 984 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмір 1 762 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невмотивованість рішення суду, не дослідження судом першої інстанції індивідуальної ситуації відповідача, що призвело до втручання у захищені ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції відносини. Також вказує, що суд першої інстанції мав би застосувати чинну на момент розгляду справи норму п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, яка передбачає позбавлення особи права на допомогу у разі наявності коштів на депозитному рахунку в розмірі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Зазначає, що на депозитному рахунку акумулювалися кошти державної соціальної допомоги, призначені його сину у зв`язку з інвалідністю, для його лікування.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином телефонограмою та судовою повісткою (а.с. 124-125, 126), тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 15 травня 2015 року ОСОБА_1 , який перебуває на обліку в УСЗН Волноваської РДА як внутрішньо переміщена особа (довідка № 1438-015872 від 15 травня 2015 року) разом з неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , яка перебуває на обліку в УСЗН Волноваської РДА, як внутрішньо переміщена особа (довідка № 1438-015871 від 15 травня 2015 року) звернулися до управління із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Уповноважений представник сім`ї - ОСОБА_1 вказав в заяві, що у нього і членів його сім`ї відсутні депозитні банківські рахунки у сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (а.с.8).

На підставі поданих документів, рішенням УСЗН Волноваської РДА від 22 травня 2015 року відповідачу призначено грошову допомогу в розмірі 1 768 грн. щомісячно на період з 15 травня 2015 року по 14 листопада 2015 року (а.с. 7).

В подальшому ОСОБА_1 подавалися заяви до уповноваженого органу про призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, в яких повідомлялось про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги та рішеннями УСЗН Волноваської РДА призначалась щомісячна адресна допомога.

Задовольняючи позов УСЗН Волноваської РДА, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач мав у банківській установі кошти, які перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановлений для працездатних осіб, і надав платнику допомоги інформацію, яка не відповідає дійсності щодо свого майнового стану, а тому, сума грошової допомоги, виплачена відповідачу надміру внаслідок подання ним документів з недостовірними відомостями, підлягає стягненню.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися.

Відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістились з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Пунктом 6 Порядку, в редакції, що діяла на час призначення відповідачу допомоги, встановлено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Під час проведення перевірки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136 «Про затвердження Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування», було встановлено, що у відповідача є діючий депозитний рахунок, розмір коштів на якому перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Розпорядженням УСЗН Волноваського РДА від 26 вересня 2016 року виплату грошової допомоги ОСОБА_1 було припинено та здійснено розрахунок виплаченої надміру грошової допомоги за період з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2016 року, яка складає 22984,00 грн. (а.с. 5).

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 визнав, що на момент звернення із заявою про призначення допомоги у нього, дійсно, був відкритий депозитний рахунок, на якому акумулювалися кошти державної соціальної допомоги призначеної його сину у зв`язку з інвалідністю для його лікування.

Факт наявності грошових коштів на депозитному рахунку, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, підтверджується виписками по картковому рахунку АТ КБ «ПриватБанк», з якого вбачається, що станом на 15 травня 2015 року відповідач мав на депозитному рахунку кошти в розмірі 20 909,93 грн. В подальшому розмір депозиту збільшувався (а.с.73-82).

Згідно законів України про Державний бюджет на відповідний рік, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року становить 1 218 грн., з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року - 1378 грн., 01 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року - 1378 грн., з 01 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року - 1450 грн.

Відповідно до пункту 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

У статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про недобросовісність дій отримувача допомоги, у зв`язку з чим за період з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2016 року відповідачем та членами його сім`ї безпідставно було отримано допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на суму 22 984 грн., які підлягають поверненню на користь позивача.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що до правовідносин має застосовуватись чинна на момент розгляду справи норма п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (в редакції із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 689 від 13.09.2017), яка передбачає позбавлення особи права на допомогу у разі наявності коштів на депозитному рахунку в розмірі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Події, які стали підставою для звернення до суду з позовною заявою мали місце до внесення змін в п. 6 Порядку, тому, згідно із статтею 5 ЦК України до спірних правовідносин має застосовуватися норма п. 6 Порядку, в редакції, що діяла на момент їх виникнення та існування, тобто в редакції від 01 жовтня 2014 року.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 26 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 травня 2019 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

В.П. Принцевська