Справа № 240/168/19
Провадження № 2/240/134/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шинкаренко А.І.,

за участі секретаря судового засідання - Пліскачової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

05.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Вимоги позивач мотивує тим, що він є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.11.2018 року. У вказаному будинку, крім нього, зареєстровані відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 - сторонні позивачу люди, які не є родичами, та які з кінця 2017 року, а ОСОБА_2 з березня 2018 року, в зазначеному будинку не проживають, оскільки, виїхали на тимчасово окуповану територію України, де постійно проживають. За місцем їх реєстрації, тобто в належному позивачу будинку, відповідачі не проживають, комунальні послуги не сплачують, витрат по утриманню не несуть. У добровільному порядку знятись з реєстрації відповідачі не встигли, оскільки виїхала до м. Донецька на тимчасово окуповану територію України, і повертатись не мають наміру.

Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідачів у будинку примушує його, як власника, нести додаткові витрати на утримання житла, а також він позбавлений можливості оформити субсидію. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме - будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 20.03.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 13 год. 00 хв. 18 квітня 2019 року. У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, підготовче судове засідання було відкладено на 11 годину 00 хвилин 13.05.2019 року.

13.05.2019 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було призначено справу до розгляду по суті на 09 год. 00 хв. 23 травня 2019 року

Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, хоча про час та місце його проведення були повідомленні належним чином, у тому числі шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади. Від відповідачів не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останні не повідомили. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України (а.с.18,22).

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків.

Судом установлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області Левочкою М.М., за реєстровим № 1272є власником житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, та земельних ділянок, наданих для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також ведення особистого селянського господарства, розташованих по АДРЕСА_1 ( а.с. 7).

Право власності на вказаний житловий будинок та земельні ділянки, площами 0,25 га, 0,277 га, позивачем було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 20.11.2018 року (а.с. 8-10).

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, у будинку, по АДРЕСА_1 , зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Відповідно до довідки, наданої Олександрівською селищною радою № 218 від 20.02.2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: попередній власник будинку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , та родичі попереднього власника будинку ОСОБА_3 , 1942 року народження, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 року ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Те, що відповідачі - ОСОБА_2 , а також, його родина - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично за даною адресою, та на території старостинського округу не проживають, в свою чергу, підтверджується, також, довідкою Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької оласті № 64 від 14.03.2019 року ( а.с. 20).

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 27.02.2019 року, складеного комісією представників територіальної громади села Новостепанівка Олександрівського району Донецької області, вбачається, що відповідачі: попередній власник домоволодіння - ОСОБА_2 , а також, його родина - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 більше року не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки виїхали на тимчасово окуповану територію ( а.с. 16).

Вирішуючи заявлену позивачем вимогу, про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11

до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (частина 1 статті 383 ЦК України).

Відповідно до положень статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Підстави для визнання члена сім`ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені частиною 2 статті 405 ЦК України, а саме: відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Враховуючи, що відповідачі уже тривалий час проживають окремо, спільного побуту та бюджету з позивачем не мають, спільного господарства не ведуть, не підтримують жодних стосунків, тобто, вони не є членами сім`ї ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що в даному випадку вимоги положення статті 405 ЦК України щодо періоду відсутності особи за місцем проживання, не застосовуються.

При цьому, відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Положення статті 391 ЦК України визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь - яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Приписи статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь - яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідачі, які не є членами сім`ї позивача, не проживають у спірному будинку, а факт їх реєстрації створює перешкоди позивачу у користуванні належним йому будинком, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись вимогами статей 13, 81, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування будинком, що розташований по АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Олександрівський районний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 .

Суддя А.І. Шинкаренко