Провадження №2/359/1491/2019
Справа №359/1650/19
РІШЕННЯ

Іменем України

09 квітня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 Крім того, 1/4 частину даного житлового будинку вона успадкувала після смерті ОСОБА_4 Також їй на праві власності належить земельна ділянка по АДРЕСА_1, площею 0,0375 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 29.12.2012 року. Власником іншої 1/4 частини будинку є ОСОБА_3 Наприкінці 2018 року ОСОБА_1 почала збирати документи, необхідні для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її цивільного чоловіка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року державний нотаріус повідомила позивачу, що не зможе видати їй свідоцтво про право на спадщину з підстав, що на домоволодіння накладено обтяження у виді арешту нерухомого майна. Згідно інформації з ДРРПНМ від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, обтяження зареєстровано 30.09.2013 року державним реєстратором на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження у ВП №34623476 від 18.09.2013 року, винесеної державним виконавцем ВДВС Бориспільського МУЮ Київської області Нечитайло Д.В. щодо майна боржника ОСОБА_2 Але при цьому, щодо об'єкту нерухомого майна вказано «невизначене майно». Незважаючи на це, арешт накладено на домоволодіння вцілому. Однак, ОСОБА_2 ніколи не була і не є власником належного зазначеного нерухомого майна або його частини. Вона певний період часу була лише зареєстрована за даною адресою, але не проживала в будинку, зокрема на час накладення арешту. Таким чином, на даний час ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати не лише своє право на оформлення спадщини, а й на реалізацію свого права власності щодо належної їй 1/2 частини домоволодіння. З метою зняття арешту з майна, яке належить їй, а не ОСОБА_2, вона звернулась до Бориспільського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області. 14.01.2019 року за вих. №625 начальником відділу їй було надано відповідь, з якої вбачається, що за рішенням Бориспільського міськрайонного суду з ОСОБА_2 було стягнуто борг за банківським кредитом в сумі 60776,93 грн. В зв'язку з цим, судом 05.05.2011 року було видано виконавчий лист №2-1036 стягувачу, який звернуто до виконання. 08.10.2012 року відділом ДВС було відкрито виконавче провадження №34623476 та з метою виконання рішення суду постановою державного виконавця від 18.09.2013 року у даному виконавчому провадження накладено арешт на все майно боржника. Під час примусового виконання державним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає, майна належного їй, як боржнику на праві власності не виявлено. На даний час виконавчий лист №2-1036 від 05.05.2011 року, виданий Бориспільським міськрайонним судом, разом із постановою про закінчення виконавчого провадження повернуто стягувачу. Питання про зняття арешту при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження не вирішувалось. Станом на 11.01.2019 року згідно журналів вхідної кореспонденції, даний виконавчий лист повторно на виконання не пред'являвся. Позивач вважає, що арешт на її майно фактично було накладено помилково, чим порушено її право власності на житловий будинок та земельну ділянку, у зв'язку з чим просилазняти арешт житлового будинку з надвірним будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Сторони у судове засідання не з'явилися.

Представник позивача ОСОБА_6 надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі.

Представник відповідача Бориспільського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області Малишева Д.В. надала клопотання, в якому, у зв'язку із великим навантаженням, просила розглянути справу за її відсутності та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 на електронну адресу суду надіслала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 надав суду заяву, в якій позовні вимоги також визнав та просив розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з поданими сторонами заявами, суд прийшов до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.07.2010 року (а.с.6).

Згідно цього ж свідоцтва власником іншої половини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 Київської області, був ОСОБА_4, з яким позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах.

16.09.2010 року ОСОБА_4 відчужив 1/4 житлового будинку по АДРЕСА_1 Київської області ОСОБА_3

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50737318 від 31.01.2018 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.11).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 успадкувала 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 Київської області, яка належала ОСОБА_4 Наприкінці 2018 року позивач звернулася до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року державний нотаріус повідомила їй, що не зможе видати свідоцтво про право на спадщину з підстав, що на домоволодіння накладено обтяження у виді арешту нерухомого майна.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єкті нерухомого майна від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, державним реєстратором 30.09.2013 року зареєстровано обтяження нерухомого майна по АДРЕСА_1 Київської області на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження у ВП №34623476 від 18.09.2013 року, винесеної державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області Нечитайло Д.В. щодо майна боржника ОСОБА_2 (а.с.8-10).

При зверненні ОСОБА_1 до Бориспільського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області, позивач отримала відповідь від 14.01.2019 року №625, з якої вбачається, що за рішенням Бориспільського міськрайонного суду з ОСОБА_2 було стягнуто борг за банківським кредитом в сумі 60776,93 грн. В зв'язку з цим, судом 05.05.2011 року було видано виконавчий лист №2-1036 стягувачу, який звернуто до виконання. 08.10.2012 року відділом ДВС було відкрито виконавче провадження №34623476 та з метою виконання рішення суду постановою державного виконавця від 18.09.2013 року у даному виконавчому провадженні накладено арешт на все майно боржника. Під час примусового виконання державним виконавцем було встановлено, що боржник ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає, майна належного їй, як боржнику на праві власності не виявлено (а.с.12).

Позивачем зазначено, що ОСОБА_2 ніколи не була і не є власником нерухомого майна або його частини по АДРЕСА_1 Вона певний період часу була лише зареєстрована за даною адресою, але не проживала в будинку, зокрема на час накладення арешту.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» усі дії в рамках виконавчого провадження здійснюються виключно стосовно майна, яке належить боржнику.

Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст.317 та ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи, ту обставину, що судом встановлено, що арешт накладено на майно особи, якій воно не належить, позовні вимоги про зняття арешту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Тому арешт, накладений на житловий будинок з надвірним будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, належить зняти.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.317, ст.319, ст.321, ст.391 ЦК України, ст.ст.258, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірним будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, що накладений 30.09.2013 року на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Нечитайло Дарї Володимирівни у виконавчому провадженні №34623476 від 18.09.2013 року, номер запису про обтяження: 2693356 (спеціальний розділ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду - 09 квітня 2019 року.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський