Справа № 234/770/18
Провадження № 2/234/1457/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі: головуючого судді Чернобай А.О.,

секретаря судового засідання Вербовецька Д.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Склярова В.В.,

справа № 234/770/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Краматорську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23.01.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 22.11.2007року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н. Відповідно до умов даного договору, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання перед позивачем і порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість. Загальна сума заборгованості, станом на 30.11.2017року, становить 35 633,97грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 3 055,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 27 545,78 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3 098,25 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1684,95 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 35 633,97 грн., а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та просив суд позовні вимоги задовольнити. Крім того, зазначив, що розмір процентної ставки може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Згідно п. 6.3 Договору в обов`язки клієнта входить отримувати виписки про стан картрахунку і проведені операції по картрахунку. Повідомлення про підвищення процентної ставки було направлено відповідачу шляхом смс - повідомлення, на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до Банку не надходило, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору. Останній платіж було здійснено відповідачем 12.12.2017 року.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог в судовому засіданні та суду пояснив, що дійсно між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н від 22.11.2007 року. Банк підвищив в односторонньому порядку без згоди відповідачці відсоткову ставку, що призвело до нарахуванню відсотків майже в 10 разів більших за тіло кредиту. Вважає, що відповідач не мав права підвищувати процентну ставку по відсоткам, тому позовні вимоги визнає частково.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11.04.2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості були задоволенні частково.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 05.02.2019 року заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11.04.2018 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Вислухавши думку сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 536ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами становлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 615ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Згідно ст. 1054 ч.1ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ч.2ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Судом встановлено, що 22.11.2007 року ОСОБА_2 приєдналася до Умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк", ознайомившись з ними та підписавши відповідну заяву. (а.с. 8-20).

Таким чином, між сторонами було укладено кредитний договір № б/н від 22.11.2007 року на умовах, викладених у довідці про умови кредитування із використанням кредитки "Універсальна", згідно з якою відповідач отримала кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 3 300 грн. з базовою процентною ставкою - 1,9 % на місяць, яка нараховується на суму кредитного ліміту із розрахунку 360 днів на рік, або 22,80% річних.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит ОСОБА_2 в сумі 250,00 грн. на термін, що відповідає строку дії карти.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідачці неодноразово збільшували кредитний ліміт:

- 26.01.2008 року - 500 грн. 00 коп.;

- 22.03.2008 року - 1 700 грн. 00 коп.;

- 27.07.2011 року - 1 900 грн. 00 коп.;

- 13.01.2013 року - 2 000 грн. 00 коп.;

- 14.10.2013 року - 3 300 грн. 00 коп.;

- 04.08.2014 року - зменшено кредитний ліміт до 3 090 грн. 00 коп. (а.с. 111)

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», даних по особовому рахунку відповідача ОСОБА_2 , протягом дії договору була надана кредитна картка : № НОМЕР_1 - терміном дії з 29.10.2007 року по 10/2015 року. ( а.с. 112)

Обставини щодо укладення кредитного договору та отримання кредитної картки представником відповідача не спростовуються.

Із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг випливає, що строк дії кредитного договору відповідає строку дії карти.

Відповідно до п. 3.1.1. Правил користування платіжною картою строк дії карти зазначено на лицевій стороні карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

З Правил користування платіжною картою випливає, що договір є чинним у межах строку дії карти.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії картки, виданій ОСОБА_2 сплив 31 жовтня 2015 року .

Сторони не погоджували графік платежів, отже повну заборгованість за умовами даного кредиту відповідач мала сплатити до 31.10.2015 року.

Останній платіж по картці - автоматичне погашення простроченої заборгованості з іншої карти відповідачці, був зроблений 12.12.2015 року у сумі 1, 76 ( а.с. 6, 120), отже, враховуючи приписи статті 257 ЦК України, позивач не пропустив строки для пред`явлення вимог щодо стягнення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, в межах трирічного строку позовної давності.

До суду позивач звернувся 23.01.2018 року (згідно штампу суду, а.с. 2)

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 22.11.2007 року заборгованість відповідача станом на 30.11.2017 року, становить 35 633,97 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 3055,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 27 545,78 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3 098,24 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 684,95 грн. - штраф (процентна складова). (а.с. 5-7).

Представником відповідача не спростовувалася та не заперечувалася заборгованість за кредитом у розмірі 3055,00 грн., тому суд приходить до висновку, що така заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому, з розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині нарахування процентів вбачається, що проценти за користування кредитом відповідачу нараховувалися: в період з 29.10.2007 року по 31.12.2012 року, виходячи з процентної ставки 22,80% річних, з 01.01.2013 року по 29.08.2014 року 30 % річних, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 рік - 34,80% річних, з 01.04.2015 року по 30.11.2017 рік - 43, 20 % річних.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підвищення процентної ставки) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із ч. 3 цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У ч. 4 зазначеної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 (далі Правила), реєстроване поштове відправлення - це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17.

Суд вважає, що зміна тарифного плану через SMS-повідомлення не може бути прийнята до уваги, як належне повідомлення споживача про зміну таких послуг, оскільки ці доводи не підтверджені належними та допустимими доказами.

Долучені позивачем виписки по картковому рахунку щодо зміни розміру процентної ставки, не є належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України, оскільки не містять даних щодо отримання такої інформації відповідачем. Здійснення платежів за новими тарифним планом також не може свідчити про те, що відповідач була належним чином повідомлена про зміну умов обслуговування рахунку.

Враховуючи, що зміна умов договору по картковому рахунку в односторонньому порядку без згоди відповідача визнана судом порушенням Умов та правил надання банківських послуг, наданий позивачем суду розрахунок заборгованості по процентам підлягає коригуванню.

Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку.

Враховуючи що заборгованість за кредитом складає 3055 грн, кількість днів за період з 29 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2015 року (строк дії картки) складає 2 925 днів, проценти за користування кредитом за вказаний період складають 5 659,38 грн. (3055 грн. х 22,80% : 360 днів х 2 925 днів).

Окрім того, відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставк и Національного банку України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1412 цс 16 та від 08 серпня 2017 року у справі № 6-2322 цс16.

Крім того, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки строк дії кредитного договору відповідає строку дії платіжної картки, який сплив 31 жовтня 2015 року, то розмір відсотків за користування кредитом з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2017 року обчислюється на рівні облікової ставки Національного банку України від суми тіла кредиту 3055 грн. та складає за цей період 1024,19 грн., виходячи з наступного розрахунку за формулою: відсотки = сума боргу * ставка НБУ % / 100% / 365 днів * кількість днів.

Розрахунок відсотків за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі облікової ставки НБУ:

З 01.11.2015 року по 21.04.2016 рік - 3055 грн. (сума боргу) х 22% (ставка НБУ) / 100% / 365 днів х 173 (кількість днів) = 318, 55 грн.

З 22.04.2016 року по 26.05.2016 рік - 3055 грн. (сума боргу) х 19% (ставка НБУ) / 100% / 365 днів х 35 (кількість днів) = 55, 65 грн.

З 27.05.2016 року по 23.06.2016 рік - 3055 грн. (сума боргу) х 18% (ставка НБУ) / 100% / 365 днів х 28 (кількість днів) = 42,18 грн.

З 24.06.2016 року по 28.07.2016 рік - 3055 грн. (сума боргу) х 16,5% (ставка НБУ) / 100% / 365 днів х 35 (кількість днів) = 48,33 грн.

З 29.07.2016 року по 15.09.2016 рік - 3055 грн. (сума боргу) х 15,5% (ставка НБУ) / 100% / 365 днів х 49 (кількість днів) = 63,56 грн.

З 16.09.2016 року по 27.10.2016 рік - 3055 грн. (сума боргу) х 15% (ставка НБУ) / 100% / 365 днів х 42 (кількість днів) = 52,73 грн.

З 28.10.2016 року по 13.04.2017 рік - 3055 грн. (сума боргу) х 14% (ставка НБУ) / 100% / 365 днів х 168 (кількість днів) = 196,85 грн.

З 14.04.2017 року по 25.05.2017 рік - 3055 грн. (сума боргу) х 13% (ставка НБУ) / 100% / 365 днів х 42 (кількість днів) = 45,69 грн.

З 26.05.2017 року по 26.10.2017 рік - 3055 грн. (сума боргу) х 12,5% (ставка НБУ) / 100% / 365 днів х 154 (кількість днів) = 161,11 грн.

З 27.10.2017 року по 30.11.2017 рік - 3055 грн. (сума боргу) х 13,5% (ставка НБУ) / 100% / 365 днів х 35 (кількість днів) = 39,54 грн.

З урахуванням викладеного, розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 29.10.2007 року по 30.11.2017 року складає 6 683,57 грн. (5 659,38 грн. - відсотки, нараховані з 29.10.2017 року по 31 жовтня 2015 року + 1024,19 грн. - відсотки за обліковою ставкою НБУ, нараховані з 01.11.2015 року по 30.11.2017 року).

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією - 3098,24 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1684,95 грн. - штраф (процентна складова), то суд приходить до наступного.

Відповідно статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» «Із змінами, внесеними згідно із Законами № 189-VIII від 12.02.2015, №222-V111 від 02.03.2015, №911-V111 від 24.12.2015» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов`язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч.1 цього Розпорядження м. Краматорськ Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте, 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено м. Краматорськ Донецької області.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки на теперішній час м. Краматорськ, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача і звільняють його від обов`язку по оплаті пені та штрафів на користь ПАТ КБ «Приватбанк», з урахуванням положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3098,24 грн., та штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 250,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 1684,95 грн.

На підставі наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованость за кредитом у розмірі -3055,00 грн. та заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 6 683,57 грн., а всього в сумі 9 738,57 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп., оскільки позовні вимоги позивача задоволенні частково, то на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача у розмірі 481 грн. 54 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 19,141, 264,265, 273 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 536, 615, 1050, 1054 ч.1 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором б/н від 22.11.2007 р. в розмірі 9 738,57 грн. (дев`ять тисяч сімсот тридцять вісім грн. п`ятдесят сім копійок), яка складається з заборгованості за кредитом- 3055,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 683,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) судовий збір у розмірі 481,54грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького Апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Суддя:

Рішення ухвалене і надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя: