Єдиний унікальний номер 219/3402/18 Номер провадження 22-ц/804/1018/19

Єдиний унікальний номер 219/3402/18
Номер провадження 22-ц/804/1018/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Халаджи О.В.

суддів Азевича В.Б., Гапонова А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут цивільну справу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 підприємства «Бахмут-Вода» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з водопостачання (суддя Павленко О.М.),

ВСТАНОВИВ:

06.04.2018 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач КП «Бахмут Вода» з позовом, згідно якого просить стягнути з відповідача суму заборгованості за період з 01.01.2008 року по 30.11.2015 року за спожиті послуги водопостачання в розмірі 14 409 грн. 89 коп., та судові витрати в розмірі 1 762 грн., вказавши, що відповідач ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрований як побутовий споживач, особовий рахунок № 27661. Позивач зазначив, що незважаючи на водопостачання (водовідведення) в період з 01.01.2008 року по 30.11.2015 року, відповідач не здійснював її оплату, в результаті чого виникла заборгованість. Відповідач добровільно заборгованість не сплачував, у звязку з чим позивач вимушений звертатися до суду з вказаним позовом.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 солідарно суму боргу за період з 01.01.2008 року по 30.11.2015 року за спожиті послуги водопостачання в розмірі 14 409,89 грн., на користь КП «Бахмут Вода», суму витрат по сплаті судового збору на розгляд судової справи, сплаченої позивачем при наданні позовної заяви у розмірі 962,00 грн. та заяви про видачу судового наказу у розмірі 800,00 грн., разом 1762,00 грн..

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2018 року позовні вимоги КП «Бахмут - Вода» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Бахмут - Вода» заборгованість за спожиті послуги з водопостачання (водовідведення) за період з 01.01.2008 року по 30.11.2015 року в розмірі 14 409 грн. 89 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2, на користь КП «Бахмут - Вода» судовий збір у розмірі 1 762 грн..

01 лютого 2019 року ОСОБА_2 подав заяву про перегляд заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2018 року.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2018 року залишена без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2018 року, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції повністю. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не в повній мірі дотримано умов для проведення заочного розгляду справи, задоволення вказаного позову є передчасним оскільки рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи доводи скарги, апелянт послався на порушення позивачем строку позовної давності. Звертає увагу суду, на те, що нарахована позивачем сума боргу не відповідає встановленим тарифам та нормам водоспоживання та водовідведення по КП «Бахмут-Вода» для споживачів населення.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання відзиву відповідно до положень ст. 360 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права, у тому числі розгляд справи (питання) за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тобто заочний розгляд справи у суді проводиться за відсутності належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи відповідача.

Проте відомості щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи 12 червня 2018 року у матеріалах справи відсутні.

Натомість, в матеріалах справи наявний конверт з повідомленням для відповідача про розгляд справи 12 червня 2018 року з позначкою: причина повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Отже, суд розглянув справу, не повідомивши відповідача належним чином про час та місце судового засідання, що є порушенням процесуальних норм ЦПК України, а також статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_4 проти України» від 3 жовтня 2017 року; «Лазаренко та інші проти України) від 27 червня 2017 року).

Так, при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки № 27661 про склад сім'ї споживача послуг з централізованого водопостачання (водовідведення) за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8). Згідно довідки від 16.04.2018 року, наданої Першим заступником міського голови Бахмутської міської ради ОСОБА_5, станом на 16.04.2018 року за даними картотеки з питань реєстрації осіб та реєстру територіальної громади м. Бахмут, місце проживання фізичної особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.22).

Відповідач проживає в зазначеній квартирі, за якою у ОСОБА_3 підприємства «Бахмут-Вода», що надає послуги з водопостачання (водовідведення), відкритий особовий рахунок на ім'я відповідача ОСОБА_2 № 27661 (а.с.11).

Відповідно до актів від 19.04.2015 року, від 07.03.2017 року, які складені контролером КП «Бахмут - Вода» в присутності свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, за адресою: АДРЕСА_2, встановлено, що зі слів сусідів, які від підпису на акті відмовились, у вказаній квартирі проживають 4 особи ОСОБА_2, ОСОБА_8 дружина, ОСОБА_9 донька, ОСОБА_10 донька, провірити послуги водопостачання в зазначеній квартирі у контролера не було можливості, оскільки споживач не надав доступ до квартири (а.с.9,10).

Згідно розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 1 січня 2008 року по 30 листопада 2015 року по особовому рахунку № 27661 утворилася заборгованість в розмірі 14 409 грн. 89 коп.(а.с.11).

Розрахунок здійснено на основі тарифів та норм водоспоживання та водовідведення по КП «Бахмут-Вода» для споживачів - населення, погоджених рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради Донецької області від 21.07.2004 року № 469, від 25.04.2006 року № 295, від 11.08.2006 року № 602, від 26.12.2007 року № 1162, від 2.04.2008 року № 258, від 29.12.2008 року № 932, від 16.12.2010 року № 593, від 12.12.2012 року № 440 (а.с.11).

Також з матеріалів справи вбачається, що заборгованість за послуги з водопостачання за адресою АДРЕСА_3 утворилася за період з 01.01.2008 року по 30.11.2015 року у сумі 14 409,89 гривень.

При задоволені позовних вимог, суд першої інстанції питання застосування строку позовної давності не розглядав, оскільки справа розглядалась в заочному порядку і відповідач був позбавлений можливості заявити про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Так, в розумінні статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність є часовою межею подання особою позову, тобто звернення з вимогою про прийняття рішення про захист конкретного порушено права. Початок перебігу, тривалість та сплив позовної давності пов'язується з конкретною вимогою про захист окремого порушено права.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 06.04.2018 року, а тому строк звернення до суду із даним позовом за захистом порушеного права за період з 01.01.2008 року по 06.04.2015 року було позивачем пропущено.

На підставі вищевказаного заслуговують на увагу доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо порушення позивачем строку позовної давності.

З урахуванням того, що у справі судом першої інстанції було ухвалено судове рішення у відсутність відповідача, якій не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому був позбавлений можливості подати заяву про застосування строку позовної давності до суду першої інстанції, то апеляційний суд вважає за можливе розглянути заяву відповідача, викладену в апеляційній скарзі, щодо застосування строку позовної давності. Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14ц.

Апеляційним судом встановлено, що позивачем було надано розрахунок заборгованості відповідача за спожиті комунальні послуги з 01.01.2008 року по 30.11.2015 року в сумі 14409,89 грн.(а. с. 11).

З позовною заявою КП «Бахмут-Вода» звернулось до суду 06.04.2018 року (а. с. 4), тобто з пропуском строку позовної давності щодо вимог по заборгованості, яка утворилась в період з 01.01.2008 року по 06.04.2015 року.

Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги».

Положеннями п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон), п. 18, пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 20.07.2005 року споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послугиу строки, встановлені договором або законом. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.32 вищевказаного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Доводи апеляційної скарги стосовно безпідставно нарахованої суми заборгованості за липень 2015 року в розмірі 8 506,15 грн. знайшли своє підтвердження при розгляді справи в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, при задоволенні позовних вимог, суд брав до уваги акти від 19.04.2015 року та від 07.03.2017 року які було складно контролером КП «Бахмут-Вода» в присутності свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7Г, якими було встановлено зі слів сусідів, що в даній квартирі проживаються 4 особи (а.с.9-10), проте зазначені акти суд апеляційної інстанції не бере до уваги як належним доказ, оскільки на цих актах відсутні підписи свідків, які в них зазначені.

Натомість в матеріалах справи є довідка №276661 про склад сімї споживача послуг з централізованого водопостачання (водовідведення) за адресою: м. Артемівськ, вул.. Чайковського, б. 2, кВ. 32, згідно якої ОСОБА_2 є єдиним мешканцем у вищевказаній квартирі (а.с. 8).

Згідно тарифів та норм водоспоживання та водовідведення по КП «Бахмут-Вода» для споживачів - населення, діють тарифи, погоджені рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради Донецької області від 21.07.2004 року № 469, від 25.04.2006 року № 295, від 11.08.2006 року № 602, від 26.12.2007 року № 1162, від 2.04.2008 року № 258, від 29.12.2008 року № 932, від 16.12.2010 року № 593, від 12.12.2012 року № 440 (а.с.11).

За таких обставин сума боргу підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 за період з 06.04.2015 року по 30.11.2015 року (в межах строку позовної давності), за тарифами, які підлягають нарахуванню відповідно до однієї зареєстрованої людини, 73,71 грн за 30 днів, та 76,17 грн. за 31 день, в розмірі 599 грн. 52 коп., у відповідності до розрахункового листа, який було надано позивачем (а.с.11).

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так позивачем при подачі позову до суду, а також за подачу судового наказу було сплачено судовий збір в загальному розмірі 1762 гривні.

Відповідачем за подачу апеляційної скарги було сплачено судовий збір в розмірі 2643 гривні.

При розподілі судових витрат між сторонами апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з позивача ОСОБА_3 підприємства «Бахмут-Вода» на користь відповідача ОСОБА_2 судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на загальну суму 2533 гривні 05 копійок.

Керуючись ст.ст. 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 підприємства «Бахмут-Вода» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з водопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 підприємства «Бахмут-Вода» заборгованість за надані послуги з водопостачання за період з 06.04.2015 року по 30.11.2015 року на загальну суму 599 (пятсот девяноста девять) гривень 52 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 підприємства «Бахмут-Вода» судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три) гривні 29 копійок

Стягнути з ОСОБА_3 підприємства «Бахмут-Вода» на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2533 (дві тисячі пятсот тридцять три) гривні 05 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 25.04.2019 року.

ОСОБА_11 Халаджи

Судді: В. Б. Азевич

ОСОБА_12