ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №591/2468/18

Номер провадження 22-ц/816/1652/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостик С. Г.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 січня 2019 року в складі судді Грищенко О.В., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», мотивуючи вимоги тим, що він перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». 19.06.2017 року був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, проте, при звільненні з ним не було проведено повного розрахунку.

Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 30965,00 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 44934 грн, 50 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14.01.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 64967,37 грн, з подальшим відрахуванням з цієї суми ПДФО та військового збору. Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 30965 гривень 00 коп., без подальшого відрахування ПДФО та військового збору. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду змінити в частині визначення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні судом невірно обраховано кількість робочих днів, за які підлягає нарахуванню ця сума, а саме правильна сума робочих днів становить 233 робочих днів (червень 2017 - 5 робочих днів, липень 2017 - 13, серпень -14, вересень 2017 - 12, жовтень 2017 - 14, листопад 2017 - 13 , грудень 2017 -12, січень 2018 - 12, лютий 2018 - 12, березень 2018 - 12, квітень 2018 - 12, травень 2018 - 10, червень 2018 - 12, липень 2018 - 14, серпень -13, вересень 2018 - 12, жовтень 2018 - 14, листопад 2018 - 12 , грудень 2018 -13, січень 2019 - 2), а також неправильно обраховано середньоденну заробітну плату.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762 грн. х 100 = 176200 грн.), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду надано не було, що відповідно до ч. 3 ст. 360 не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 64967,37 грн., з подальшим відрахуванням з цієї суми ПДФО та військового збору суд першої інстанції виходив обґрунтованості вказаних вимог, розрахувавши середньоденний заробіток позивача в сумі 293,97 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». 19.06.2017 року його було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Розраховуючи середньоденний заробіток позивача для визначення суми заборгованості за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції розрахував його в сумі 293 грн. 97 коп.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що позивача було звільнено 19.06.2017 року, таким чином для обрахунку середньоденного заробітку позивача повинна братися заробітна плата за травень - червень 2017 року. Проте в матеріалах справи відсутні розрахункові листи по виплаті заробітної плати позивача за травень 2017 року. Більш того, судом першої інстанції не обґрунтовано розрахунок середньоденної заробітної плати позивача саме в розмірі 293 грн. 97 коп.

Водночас, згідно наданої відповідачем довідки про заробітну плату ОСОБА_1 (а.с. 80) вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача без вирахування ПДФО і військового збору складає 253 грн. 02 коп. Сума розрахунку середньоденної заробітної плати, яка надана відповідачем не спростовується також і позивачем, а тому судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги докази, що були надані відповідачем.

Таким чином, колегія суддів приймає доводи відповідача, що викладені в апеляційній скарзі та погоджується з наведеним у ній розрахунком.

Враховуючи вищевикладене, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, на підставі п. 1, 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині суми стягнення з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання» на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

На підставі частини 9 ст.141 ЦПК України у зв'язку, з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій підприємства за затримку розрахунку при звільненні позивача, апеляційний суд покладає на відповідача повністю судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судами першої і апеляційної інстанцій незалежно від результатів розгляду справи. Рішення місцевого суду в частині розподілу судових витрат апеляційний суд залишає без змін.

Вирішуючи питання касаційного оскарження, апеляційний суд керувався висновками ЄСПЛ, який у справі "Азюковська проти України" ( заява № 2693/18) який визнав неприйнятною заяву про оскарження відмови Верховного Суду переглянути рішення попередніх судів через малозначність справи, що виникла з трудових правовідносин. Суд не знайшов порушення процесуальних гарантій п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки спір стосується саме виплат у трудових правовідносинах, тому відповідно ч.6 ст. 19 ЦПК України апеляційний суд визнає дану справу малозначною через незначну її складність.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 січня 2018 року змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини в такій редакції: «Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (місцезнаходження: м. Суми, вул. Горького, буд. 58, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 58953 грн. 66 коп., з подальшим відрахуванням з цієї суми ПДФО та військового збору.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 січня 2018 року в частині розподілу судових витрат залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик