ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/250/18 Номер провадження 22-ц/814/1045/19Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - судді - Одринської ТВ.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря - Коротун І.В.

за участю учасників справи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника ОСОБА_2 - адвоката Процай В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Процай Володимира Миколайовича

на рішення Полтавського районного суду м. Полтави від 24 січня 2019 року

в с т а н о в и л а:

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача, в якому просив зменшити розмір заборгованості зі сплати аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 грудня 2014 року із 48846,02 грн до 29571,51 грн. У жовтні 2018 року, уточнивши позовні вимоги, прохав звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 35863 56 грн за період часу з 01.11.2016 року по 01.07.2018 року. В обґрунтування позову вказав, що судовими рішеннями, встановлено що діти з листопада 2016 року проживають з ним і перебувають на його утриманні до прийняття судом апеляційної інстанції постанови від 16 липня 2018 року про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з їх матір`ю - відповідачем у справі. Згідно повідомлення Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області про те, розмір його заборгованості за період часу з 01 листопада 2016 року по 01 липня 2018 року складає 35863 грн. 57 коп. Вказана заборгованість виникла в той період коли діти проживали з ним і перебували на його утриманні. Відповідач в той період будь-якої участі у житті дітей не приймала.

Рішенням Полтавського районного суду м. Полтави від 24 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - задоволено частково.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 за період часу з 01 листопада 2016 року по 01 липня 2018 року в розмірі 35863 грн. 57 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору 704,80 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідач оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що судом не надано правової оцінки, що діти проживали з батьком в оспорюваний період поза її волею, оскільки позивач своїми діями створював їй перешкоди та не допускав до дітей, незважаючи на те, що вона вжила відповідних заходів щодо повернення собі дітей. Крім того, вказала, що судом безпідставно звільнено позивача від всього розміру заборгованості зі сплати аліментів, оскільки відповідно до довідки державного виконавця, заборгованість позивача станом на листопад 2016 року становила 21 433,39 грн., які підлягають відрахуванню від суми заборгованості. Також, вважає, що судом помилково взято до уваги лист ГТУЮ у Полтавській області, який не є розрахунком державного виконавця, та прийшов до помилкового висновку, що загальний розмір заборгованості за спірний період складає 35863, 57 грн., хоча вірним є 37299,61 грн. - оскільки саме цей розмір заборгованості, який існував станом на 30.06.2018 року. Також, прохала стягнути з позивача витрати на правову допомогу та сплачений нею судовий збір.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про звільнення його від заборгованості по сплаті аліментів в сумі 35863, 57 грн. Крім того, вказав, що дії відповідача спрямовані не на розвиток дітей, а на позбавлення його права бачитись з дітьми.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення учасників справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року- розірвано.

Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 / а.с. 10,11/.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 грудня 2014 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 19 грудня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 08 жовтня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. /а.с.7, 8-9/.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11 травня 2018 року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 26 липня 2018 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено та визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з їхньою матір`ю - ОСОБА_2 /а.с.68-69, 71-72/.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, відповідачем не заперечувався факт проживання неповнолітніх дітей з батьком у період з 14 лютого 2017 року по 26 липня 2018 року, проте останньою заперечується факт її згоди на таке місце проживання дітей.

Крім того, остання заперечує факт проживання дітей з батьком починаючи з жовтня 2016 року.

В той же час, рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року про розірвання шлюбу за позовом ОСОБА_1 , з яким він звернувся до суду 06.07.20116 року, встановлено, що діти проживають з батьком до визначення їх місця проживання/ а.с. 6/.

Крім того, дана обставина підтверджується довідкою селищного комітету с. Лісок за № 3б від 05 квітня 2017 року та довідкою Полтавської гімназії № 21 Полтавської міської ради Полтавської області, які відвідували діти в спірний період та яка знаходиться за місцем проживання батька дітей / а.с. 12,13/.

Відповідачем будь - яких доказів на спростування даних обставин щодо іншого місця проживання дітей в спірний період суду не надано.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих кодексом.

Враховуючи, положення процесуального законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про доведеність належними та допустимими доказами факту проживання неповнолітніх дітей в період з 01 листопада 2016 року по 01 липня 2018 року разом з батьком ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Приймаючи рішення про звільнення позивача від заборгованості від сплати аліментів, в зазначений ним період, місцевий суд правомірно врахував, що діти у той час проживали з батьком та перебували на його утриманні.

Звертаючись у травні 2017 року до суду з позовом про визначення місця проживання дітей ОСОБА_1 зазначив, що діти проживають з ним та в судовому засіданні дана обставина була підтверджена представником органу опіки та піклування. В судовому рішенні Полтавського районного суду Полтавської області від 11.05.2018 року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 26 липня 2018 року, встановлено, що діти з листопада 2016 року проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 / а.с. 68-72/. Орган опіки і піклування визначив доцільним проживання дітей з батьком.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів вважає, що вірно встановивши обставини справи, місцевим судом невірно визначено розмір заборгованості по аліментам за спірний період.

Позивач прохає звільнити його від заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 листопада 2016 року по 01 липня 2018 року включно.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31 серпня 2018 року №14603, наданого Полтавським районним відділом Державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області при примусовому виконання виконавчого листа №2/545/1760/14, виданого 01 грудня 2014 року Полтавський районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, заборгованість станом на 01 листопада 2016 року складала 20871,84 грн.

Станом на 30 червеня 2018 року заборгованість по аліментам складала - 37095,63 грн.

Тому, розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 листопада 2016 року по 01 липня 2018 року ОСОБА_1 складає 16 223, 79 грн. ( 37 095,63 / борг станом на 30.06.2018/ - 20871,84 / борг станом на 01.11.2016/), від якого останній підлягає звільненню в порядку ч.2 ст. 197 СК України

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено сумарно за весь період розгляду справи судовий збір у сумі 2114 грн. 40 коп. /а.с.1, 2, 96/.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, процент задоволеності позовних вимог склав 45%.

З урахуванням викладеного судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 951, 48 грн.

Вимоги ч. 3 ст. 137 ЦПК України, позивачем не виконано, тому підстав для задоволення його вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у суду не має.

В свою чергу, відповідачем положення ч.3 ст. 137 ЦПК України дотримано, тому її вимоги про стягнення на її користь витрат підлягають частковому задоволенню, з врахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 сплачено кошти за надання правової допомоги в розмірі 3150 грн., що підтверджуються відповідною квитанцією /а.с.215/.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка з детальним описом наданих послуг із зазначенням їх погодинної вартості, що відповідає вимогам діючого законодавства /а.с. 217/.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказані кошти підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача з вираховуванням відсотку задоволеності позову ( 45%) вказана сума складатиме - 1732, 5 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, апелянтом при подачі апеляційної скарги сплачено 1057,21 грн. судового збору, який також підлягають розподілу пропорційно задоволеним вимогам, та складає 581,47 грн..

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.2 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Процай Володимира Миколайовича - задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду м. Полтави від 24 січня 2019 року - скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 за період часу з 01 листопада 2016 року по 01 липня 2018 року в розмірі 16223, 79 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору 951,48 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. - задоволенню не підлягають, в зв`язку з їх недоведеністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 1732,50 грн. та судового збору в розмірі 581,47 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 травня 2019 року.

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: ______________ О.О.Панченко ______________ В.П.Пікуль