Провадження № 2/761/352/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Шевченківський райо нний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.,

за участю :

секретаря судового засідання - Мусійчук В.С.,

представника відповідача

ПАТ «КБ «Надра» - Секрета О.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» «Надра», ОСОБА_2 , треті особи: Бориспільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про зняття арешту з рухомого майна, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» «Надра» (далі - відповідач -1), ОСОБА_2 (далі - відповідач -2) треті особи: Бориспільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про зняття арешту з рухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.09.2012 року позивач придбав легковий автомобіль марки Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 на підставі Договору-купівлі продажу автомобіля, що був нотаріально посвідчений у відповідності до вимог чинного законодавства України, отримав свідоцтво НОМЕР_6 від 25.09.2012 року, автомобіль був поставлений на державний реєстраційний облік в Центрі ДАІ 8004 та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , був присвоєний реєстраційний номер ТЗ - НОМЕР_3 . Угода щодо продажу автомобіля була здійснена на підставі довіреності від імені власника даного ТЗ, яким був ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , який видав дану довіреність для здійснення продажу автомобіля. Під час купівлі даного автомобіля нотаріус перевірив наявність обмежень та обтяжень щодо нього, та в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна жодних відомостей зазначено не було, тому в подальшому автомобіль був знятий з реєстраційного обліку. В листопаді 2016 року позивач, маючи намір продати автомобіль, під час підготовки до продажу звернувся за витягом до нотаріуса, та дізнався, що є обтяження, відносно належного йому з 2012 року на праві приватної власності автомобіля. Звернувшись до приватного нотаріуса позивачем було отримано витяг, з якого вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження рухомого майна міститься запис від 19.03.2013 року за №13582230 внесений реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про наявність застави рухомого майна автомобіля. Заставодержателем належного позивачу на праві приватної власності майна було вказано Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра». Для з`ясування даного питання позивач звернувся з листом до відповідача 1, який повідомив, що між відповідачем-2 і банком є невиконані боргові зобов`язання. У відповідності до отриманих позивачем копій, дізнався що 05.03.2013 року вступило в законну силу рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області про стягнення з відповідача-2 на користь відповідача 1 боргу в розмірі 95468,25 грн. та 954,68 грн. 27.01.2014 року ВДВС Бориспільського МРУЮ було відкрито виконавче провадження ВП №41668607 та ВП №41681958 про примусове стягнення з відповідача-2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» вказаних вище грошових сум. Відповідно листа ВДВС Бориспільського МРУЮ від 01.04.2014 року, в облікових даних Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Бориспіль та Бориспільського району в Київській області станом на 13.03.2014 року зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_2 не значаться. 08.11.2016 року відповідач-2 виконав свої грошові зобов`язання перед банком та перерахував грошові кошти на його користь, тому 11.11.2016 року ВДВС Бориспільського МРУЮ винесено постанову про закінчення виконавчих проваджень ВП №41668607 та ВП №41681958 у зв`язку з їх виконанням. Позивач зазначає, що з 19.03.2013 року та по теперішній час порушені його права щодо розпорядження належною йому власністю.

Тому, позивач просив суд зняти арешт з автомобіля марки автомобіль марки Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Центром ДАІ 8004; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження рухомого майна запис за №13582230 від 19.03.2013 року, внесений реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про обтяження - заставу рухомого майна транспортного засобу марки Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2016 року вказані матеріали позовної заяви було передано для розгляду судді ОСОБА_3.

Ухвалою від 24.02.2017 року суддею ОСОБА_3 було відкрито провадження у цивільній справі.

У відповідності до розпорядження Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2018 року, здійснено перерозподіл даної справи у зв`язку зі звільненням судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 з посади судді на підставі рішення ВРП від 25.09.2018 року.

Ухвалою судді Піхур О.В. від 03.12.2018 року було справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судовому засіданні представник відповідача - 1 позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, зазначивши, що немає підстав для зняття арешту.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

У судове засідання треті особи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи із таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля марки Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Позивач зазначає, що він 25.09.2012 року придбав легковий автомобіль марки Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 на підставі Договору-купівлі продажу автомобіля, що був нотаріально посвідчений у відповідності до вимог чинного законодавства України, отримавши свідоцтво НОМЕР_6 від 25.09.2012 року, автомобіль був поставлений на державний реєстраційний облік в Центрі ДАІ 8004 та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , був присвоєний реєстраційний номер ТЗ - НОМЕР_3 .

Угода щодо продажу автомобіля була здійснена на підставі довіреності від імені власника даного ТЗ, яким був ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , який видав дану довіреність для здійснення продажу автомобіля. Додав, що під час купівлі даного автомобіля нотаріус перевірив наявність обмежень та обтяжень щодо нього, та в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна жодних відомостей зазначено не було, тому в подальшому автомобіль був знятий з реєстраційного обліку. В листопаді 2016 року позивач, маючи намір продати автомобіль, під час підготовки до продажу звернувся за витягом до нотаріуса, та дізнався, що є обтяження, відносно належного йому з 2012 року на праві приватної власності автомобіля.

Відповідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження рухомого майна міститься запис від 19.03.2013 року за №13582230 внесений реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про наявність застави рухомого майна автомобіля марки Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 . Заставодержателем вказано Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра».

Для з`ясування даного питання позивач звернувся з листом до відповідача 1, який листом №1-7-15332 від 18.11.2016 року повідомив, що станом на дату вирішення цього звернення зазначений автомобіль, відповідно до договору застави, сторонами якого є ПАТ «КБ Надра» - заставодержатель і ОСОБА_2 . - заставодавець, обтяжено на користь банку, зважаючи на те, що між відповідачем-2 і банком є невиконані боргові зобов`язання, Уповноважена особа Фонду під час ліквідації банківської установи і не має права зменшити розмір облікованих активів банку, припинити обтяження на предмет застави, заборона відчуження якого є чинна.

У відповідності до отриманих позивачем копій, дізнався що 05.03.2013 року вступило в законну силу рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області про стягнення з відповідача-2 на користь відповідача 1 боргу в розмірі 95468,25 грн. та 954,68 грн.

27.01.2014 року ВДВС Бориспільського МРУЮ було відкрито виконавче провадження ВП №41668607 та ВП №41681958 про примусове стягнення з відповідача-2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» вказаних вище грошових сум.

Відповідно листа ВДВС Бориспільського МРУЮ від 01.04.2014 року, в облікових даних Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Бориспіль та Бориспільського району в Київській області станом на 13.03.2014 року зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_2 не значаться.

08.11.2016 року відповідач-2 виконав свої грошові зобов`язання перед банком за рішенням суду та перерахував грошові кошти на його користь.

11.11.2016 року ВДВС Бориспільського МРУЮ винесено постанову про закінчення виконавчих проваджень ВП №41668607 та ВП №41681958 у зв`язку з їх виконанням боржником.

Позивач зазначає, що з 19.03.2013 року та по теперішній час порушені його права щодо розпорядження належною йому власністю, тому звернувся до суду.

У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Чинний Закон України «Про виконавче провадження» містить статтю 59, якою визначено порядок і підстави зняття арешту, в тому числі викладено вичерпний перелік підстав, який надає державному виконавцеві самостійно знімати арешт; також передбачено можливість особи у всіх інших випадках звертатися до суду за зняття арешту.

Отже, згідно статті 59 чинного Закону України «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 27.01.2014 року та постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 27.01.2014 року арешт на автомобіль марки Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 не накладався та відповідно державним виконавцем не знімався, а тому можна зробити висновок, що арешт на зазначений автомобіль взагалі не накладався.

Таким чином, з урахуванням того, що постановою державного виконавця виконавче провадження було закінчено у зв`язку з повним виконанням рішення суду, проте у виконавчому провадженні відсутній арешт на автомобіль марки Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , але він перебуває в заставі, яка внесена в реєстр і діє згідно інформації зазначеної в листі Уповноваженої особи Фонду під час ліквідації ПАТ «КБ Надра» №1-7-15332 від 18.11.2016 року, оскільки між відповідачем-2 і банком існують невиконані боргові зобов`язання, а тому відсутні підстави для задоволення позову в частині зняття арешту.

Позовні вимоги в частині виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження рухомого майна запису за №13582230 від 19.03.2013 року, внесеного реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про обтяження - заставу рухомого майна транспортного засобу марки Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_3 не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від першої.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку доказам, з урахуванням встановлених судом обставин, беручи до уваги, що постановою державного виконавця виконавче провадження було закінчено у зв`язку з повним виконанням рішення суду, проте у виконавчому провадженні відсутній арешт на автомобіль марки Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , але він перебуває в заставі, яка внесена в реєстр і діє згідно інформації зазначеної в листі Уповноваженої особи Фонду під час ліквідації ПАТ «КБ Надра» №1-7-15332 від 18.11.2016 року, оскільки між відповідачем-2 і банком існують невиконані боргові зобов`язання, а тому відсутні підстави для задоволення позову в частині зняття арешту, крім того, позовна вимога про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження рухомого майна запису про обтяження - заставу рухомого майна транспортного засобу марки Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_3 також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від першої, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 316, 319, 321, 328, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» «Надра», ОСОБА_2 , треті особи: Бориспільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про зняття арешту з рухомого майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 17.04.2019 року.

Суддя