Головуючий у 1-й інстанції Пантелєєв Д.Г.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Мироненко І.П., Принцевської В.П.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

в судовому засіданні в місті Маріуполі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2018 року, ухвалену у складі судді Пантелєєва Д.Г.,

по цивільній справі

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_2

про розподіл майна подружжя та визначення часток у спільній сумісній власності,

за зустрічним позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання колишньої дружини - ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями та спорудами спільною сумісною власністю подружжя та розподіл цього майна із визнанням за нею та за відповідачем права по 1/4 частці за кожним; просила припинити право спільної сумісної власності на спірне майно.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2019 року за клопотанням ОСОБА_3 по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу з постановленням на розв'язання експерта питань про дійсну вартість будівель і споруд, визначення показника збільшення вартості будівель і споруд в динаміці на момент 21.02.2001р. і на момент проведення оцінки експертом. Експертизу призначено для проведення судовому експерту Новікову В.С. з попередженням останнього про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на невказання в ухвалі суду його позиції щодо заявленого клопотання; необхідність призначення експертизи тільки державному експертному закладу, а не експерту Новікову В.С., який є знайомим сім'ї ОСОБА_3 і є упередженою особою.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України у відсутність повідомлених належним чином про дату, час і місце судового засідання: позивача ОСОБА_2, від якого надійшла заява про відкладення розгляду справи з підстав поганого самопочуття, причини неявки якого без супроводження відповідної медичної документації визнані колегією суддів неповажними; відповідача ОСОБА_3, від якої надійшла заява про розгляд справи у її і її представника відсутність, - дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, суд виходив з того, що для з'ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні відповідні спеціальні знання. Суд врахував те, що призначена раніше аналогічна експертиза за ухвалою суду від 06.11.2017р. не була проведена в повному обсязі через перешкоди з боку ОСОБА_2 у огляді експертом спірного об'єкта нерухомості.

З такими висновками не можна не погодитись з огляду на наступне.

Як закріплено у ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується, зокрема, за допомогою доказування - одного із основоположних елементів правосуддя.

Пунктами 2, 3 ч.1 ст. 43 ЦПК України передбачено право учасників справи подавати докази та брати участь у їх дослідженні, подавати заяви та клопотання.

Згідно положень ст. 76, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За роз'ясненнями, що містяться в абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду»: якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов'язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів.

За роз'ясненнями п. 17 цієї постанови: для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1, 4 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Функція суду в розумінні п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України зводиться до сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим процесуальним кодексом, зокрема з подання доказів (ст. 43 ЦПК) і доведення ними тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог (ст. 81).

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза (ч. 2 ст. 72, ч. 3 ст. 103 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач за зустрічним позовом звернулася із вимогами про поділ нерухомого майна, що вважає спільною сумісною власністю подружжя.

В ході розгляду справи позивачем за зустрічним позовом, що визначилася з власним обсягом доказів, в порядку реалізації своїх процесуальних прав заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. За своїм змістом перелік заявлених позивачем у клопотанні питань, постановлених на розв'язання експерта, входить до предмету доказування.

Клопотання задоволено судом, після заслуховування позиції ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарзі щодо неврахування позиції відповідача щодо заявленого клопотання і невказання в ухвалі суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали (а.с. 183зв.) в буквальному її читанні вбачається, що: «Відповідач ОСОБА_2 проти призначення експертизи приватним експертом в особі Новикова В.С., оскільки вважає його особою, яка знаходиться в дружніх стосунках із ОСОБА_3, що буде впливати на його об'єктивність та порушить його права. Просив призначити проведення вказаної експертизи держвним експертам Донецького НДІСЕ або Запорізького НДІСЕ».

Доводи апеляційної скарги з приводу необхідності призначення судової будівельно-технічної експертизи тільки державному закладу не ґрунтуються на законі.

Так, відповідно до п. п. 1.7, 1.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5 експертизи та дослідження, що проводяться атестованими судовими експертами, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, здійснюються з урахуванням обмежень, передбачених статтею 7 Закону України "Про судову експертизу". Експерти, які не є працівниками державних спеціалізованих установ та на професійній основі здійснюють судово-експертну діяльність, забезпечують проведення експертиз та досліджень відповідно до вимог Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3505/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року за № 1431/20169.

Як вбачається з Реєстру атестованих судових експертів, експерт Новіков В.С., якому призначено проведення експертизи у даній справі, є атестованим центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України судовим експертом, має свідоцтво з підтвердження кваліфікації судового експерта, чинного до 31-05-2021р., задекларований вид експертної діяльності «Дослідження об'єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів».

Зважаючи на наявність повноважень судового експерта, попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків (ч. 5 ст. 104 ЦПК), процесуальну можливість у сторін і експерта заявляти відвід/самовідвід у випадках, встановлених законом ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 38, ч. 1 ст. 39 ЦПК України), доводи про неповноважність експерта не знайшли свого підтвердження. Доказів щодо зацікавленості призначеного експерта в наслідках експертизи також суду не надано.

В цій частині суд дав належну оцінку аналогічним доводам ОСОБА_2, озвученим в суді першої інстанції, і вважав такі доводи особистими міркуваннями відповідача, що не є фактичними обставинами.

Призначення експертизи в даній справі є лише одним з таких доказів, яким суд при ухваленні рішення надаватиме правову оцінку.

Виходячи з характеру матеріально-правового спору, наявних у справі доказів, а також значення, яке матиме для справи така судова будівельно-технічна експертиза з приводу підтвердження або спростовування вищенаведених фактів, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали від 26.09.2018р.

В-решті, як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду від 26.09.2018р. про проведення судової будівельно-технічної експертизи не була реалізована внаслідок категоричної відмови ОСОБА_2 допустити експерта до проведення огляду в домоволодінні (а.с. 192).

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Зважаючи на вищевикладене, у апеляційного суду відсутні підстави для скасування ухвали про призначення експертизи, що буде по своїй суті звуженням, обмеженням прав сторони на доведення аргументів позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Із урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв'язку з чим в порядку ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2019 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді І.П.Мироненко

В.П.Принцевська