П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року м. Київ

Справа №757/3267/18-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 22 травня 2019 року

Повний текст постанови складено 23 травня 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , Державне підприємство «Парламентський телеканал «Рада»

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_8, який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва, ухваленого суддею Матійчук Г.О. 19 грудня 2018 року, повний текст рішення виготовлено 23 січня 2019 року в приміщенні Печерського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «Парламентський телеканал Рада» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання поширеної інформації недостовірною та спростування такої інформації, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою до ОСОБА_2 , Державного підприємства «Парламентський телеканал «Рада» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання поширеної інформації недостовірною та спростування такої інформації.

Справа №757/3267/18-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-824/4525/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 20.12.2017 року на пленарному засіданні Верховної Ради України о 10 год. 38 хв. відбувся виступ відповідача ОСОБА_2 , під час якого він поширив недостовірну інформацію щодо позивача, а саме зазначив, що «…є факти, що компанія пана ОСОБА_1 вже торгує не тільки з окупованою частиною Донецької та Луганської областей, а торгують ще і з Кримом… У нас є факти на даний момент, що топ-менеджери фірми ОСОБА_1…». Поширена інформація про наявність у позивача компанії є недостовірною, адже він не є засновником жодної компанії, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім цього, на думку позивача, внаслідок недостовірності факту володіння ним жодними компаніями, інформація про факт здійснення такими компаніями торгівлі з окупованими територіями Донецької та Луганської областей та Кримом також є недостовірною. Така інформація є негативною для позивача, адже створює негативні наслідки для нього у вигляді недовіри з боку виборців, ставить під сумнів дотримання ним законодавства України та його моральних принципів, може сформувати враження, що позивач прямо чи опосередковано фінансує терористичну діяльність на цих територіях. Враховуючи формулювання використаних при поширенні інформації тверджень, поширена недостовірна інформація є фактичним твердженням. Таким чином, на думку позивача, відповідачі поширили недостовірну інформацію, яка містить фактичні дані та підлягає спростуванню, у зв`язку з чим просив визнати інформацію, поширену відносно позивача народним депутатом України ОСОБА_2 під час виступу на пленарному засіданні Верховної Ради України, що відбулось 20.12.2017 року, а саме: «..є факти, що компанія пана ОСОБА_1 вже торгує не тільки з окупованою частиною Донецької та Луганської областей, а торгують ще і з Кримом…», «…у нас є факти на даний момент, що топ-менеджери фірми ОСОБА_1…» недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача; зобов`язати народного депутата України ОСОБА_2 на наступному з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі пленарному засіданні Верховної Ради України оголосити резолютивну частину рішення суду, не допускаючи при цьому власних коментарів; зобов`язати державне підприємство «Парламентський телеканал «Рада» забезпечити транслювання зазначеного виступу народного депутата України. ОСОБА_2 з метою спростування ним недостовірної інформації шляхом оголошення резолютивної частини рішення суду, яке відбудеться на наступному з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі пленарному засіданні Верховної Ради України; судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року Позов ОСОБА_1 до народного депутата України ОСОБА_2 , Державного підприємства «Парламентський телеканал «РАДА» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання поширеної інформації недостовірною та спростування такої інформації - задоволено частково.

Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права інформацію, поширену відносно ОСОБА_1 , народним депутатом України ОСОБА_2 під час виступу на пленарному засіданні Верховної Ради України, що відбулось 20 грудня 2017 року, такого змісту:

-«… Є факти, що компанія пана ОСОБА_1 вже торгує не тільки з окупованою частиною Донецької та Луганської областей, а торгують ще і з Кримом. …»;

-«У нас є факти на даний момент, що топ-менеджери фірми ОСОБА_1 …».

З метою спростування недостовірної інформації зобов`язати народного депутата України ОСОБА_2 на наступному пленарному засіданні Верховної Ради України з дня набрання рішенням законної сили оголосити резолютивну частину рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до народного депутата України ОСОБА_2 , Державного підприємства «Парламентський телеканал «РАДА» про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання поширеної інформації недостовірною та спростування такої інформації.

Зобов`язати Державне підприємство «Парламентський телеканал «Рада» забезпечити транслювання виступу народного депутата України ОСОБА_2 з метою спростування ним недостовірної інформації шляхом оголошення резолютивної частини рішення суду, яке відбудеться на наступному з дня набрання законної сили рішенням суду пленарному засіданні Верховної Ради України.

Стягнути з народного депутата України ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 114, 40 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача ОСОБА_8, який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8, який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2 , підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_9, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_1 , проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідач Державне підприємство «Парламентський телеканал «Рада» в судове засідання не з`явися, суду надав заяву про розгляд справи без присутності їх представника.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника Державного підприємства «Парламентський телеканал «Рада»

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20 грудня 2017 року відбулось пленарне засідання Верховної Ради України, під час якого о 10 год. 38 хв. виступив народний депутат України ОСОБА_2 . В своєму виступі відповідач поширив, а державне підприємство «Парламентський телеканал «Рада» розповсюдив, інформацію щодо позивача такого змісту: «… Є факти, що компанія пана ОСОБА_1 вже торгує не тільки з окупованою частиною Донецької та Луганської областей, а торгують ще і з Кримом… У нас є факти на даний момент, що топ-менеджери фірми ОСОБА_1…».

Вказана інформація стосується позивача, про що свідчить пряма вказівка на його прізвище.

Факт поширення цієї інформації не спростовано відповідачем та підтверджується роздруківкою стенограми виступу ОСОБА_2 на пленарному засіданні Верховної Ради України 20 грудня 2017 року з сайту Верховної Ради України www.rada.gov.ua, а також відеозаписом виступу народного депутата України ОСОБА_2 , наданого листом державного підприємства «Парламентський телеканал «Рада» від 09.01.2018 № 23-29/1.

Зазначена інформація поширена серед невизначеного кола осіб, оскільки у сесійній залі Верховної Ради України під час виступу ОСОБА_2 були присутні 346 народних депутатів України, що підтверджується роздруківкою з сайту Верховної ради України www.rada.gov.ua інформації щодо електронної реєстрації на пленарному засіданні Верховної Ради України 20 грудня 2017 року, а також, роздруківкою на YouTube-каналі державного підприємства «Парламентський телеканал «Рада» підтверджується, що цей виступ переглянули більше 240 глядачів.

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації.

Зі змісту поширеної інформації можна дійти висновку, що інформація, поширена відповідачем ОСОБА_2 містить фактичні дані, а відтак може бути перевірена на предмет її відповідності дійсності і як наслідок може бути визнана недостовірною.

Як убачається з матеріалів справи, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 12 січня 2018 року, наданого позивачем, встановлено, що за критерієм пошуку в цьому реєстрі: « ОСОБА_1 » позивач був засновником товариства з обмеженою відповідальністю «Марокм». Діяльність цього товариства припинена 23 лютого 2006 року, що підтверджується роздруківкою інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка є у відкритому доступі на сайті usr.minjust.gov.ua. Інших компаній за позивачем не зареєстровано.

В матеріалах справи міститься також роздруківка відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, стосовно ТОВ «Снек Експорт», відповідно до якої засновником цього товариства є ОСОБА_5 , що також спростовує те, що позивач є засновником цієї компанії.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Частиною першою ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» визначено, що його дія поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців.

Інших доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідачем не надано, у зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є належним підтвердженням факту відсутності в позивача компаній. Відповідно, відсутність у позивача компанії спростовує факт торгівлі такої компанії з окупованими територіями.

Твердження представника відповідача ОСОБА_2 щодо фактичного володіння позивачем компаній, які торгують з окупованими територіями та посилання на роздруківку статті «Почему «расходятся» собственники крупнейшего украинского производителя снэков» на сайті Delo.ua від 15.09.2014 року та інтерв`ю «ОСОБА_6: Гість ОСОБА_6 - ОСОБА_7» від 14 жовтня 2014 року, спростовується записами у трудовій книжці ОСОБА_1

Як убачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 , останній до 12.11.2014 року працював в Корпорації «С.І. Груп», ТОВ «Снек експорт» на посаді радника генерального директора з юридичних питань.

Таки чином, запис в трудовій книжці лише підтверджує, що позивач мав трудові відносини з цими компаніями на час публікації зазначених інтерв`ю, і жодним чином не підтверджує факту того, що позивач є засновником цих компаній.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 про фактичне володіння позивачем компаніями спростовується також постановою про закриття кримінального провадження №0000177 від 27.02.2015 року. Зі змісту постанови вбачається, що слідством не було встановлено відношення ОСОБА_1 до фінансово-господарської діяльності корпорації «С.І. Груп» та підприємств, що входять до її складу.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 про фактичне володіння позивачем компаніями спростовується також постановою про закриття кримінального провадження №0000177 від 27 лютого 2015 року. Зі змісту постанови вбачається, що слідством не було встановлено відношення ОСОБА_1 до фінансово-господарської діяльності корпорації «С.І. Груп» та підприємств, що входять до її складу.

Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача ОСОБА_2 відносно того, що належним підтвердженням факту володіння позивачем компаніями може бути те, що позивачем не визнано в судовому порядку недостовірною подібну інформацію, розміщену раніше в засобах масової інформації. Здійснення заходів щодо захисту своїх прав та інтересів є правом, а не обов`язком позивача, а отже суд першої інстанції вірно вважає, що невжиття таких заходів не підтверджує того, що ці публікації є підтвердженням наявності в позивача компаній, які торгують з окупованими територіями.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2018 року у справі № 591/1186/18 не підтверджує факту торгівлі компаній позивача з окупованою частиною Донецької та Луганської областей та Кримом. Роздруківка вироку суду з Єдиного державного реєстру судових рішень не містить посилання на особу позивача, а факт того, що позивач є власником компаній, які зазначені в цьому вироку, спростований наявними доказами у справі.

Відповідно до ст.ст. 76, 80, 81 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи,які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази,які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмету доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, зазначені представником відповідача ОСОБА_2 докази, не підтверджують факту наявності у ОСОБА_1 будь-яких компаній.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача, про те, що достовірність поширеної інформації підтверджується роздруківками інших публікацій засобів масової інформації.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_8, який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна