Постанова

Іменем України

16 травня 2019 року

м. Київ

справа № 639/2371/18

провадження № 61-5180св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року у складі судді: Баркова Н. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Кіся П. В., Хорошевського О. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання зобов`язання припиненим.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 березня 2007 року між чоловіком позивача ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено кредитний договір № 140-02-И, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 70 000 доларів США з кінцевим терміном до 01 березня 2022 року.

01 березня 2007 року між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в забезпечення повернення кредитних ресурсів за вказаним кредитним договором іпотекодавці передали в заставу іпотекодержателю нерухоме майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті її чоловіка і у передбаченому законом порядку звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини.

У серпні 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , як до спадкоємця ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 655 473 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2017 року, у справі № 639/6925/16-ц, у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що кредитор пропустив, передбачені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України строки пред`явлення вимог до спадкоємця позичальника.

Позивач вказувала, що сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

ОСОБА_1 просила:

визнати припиненим зобов`язання за кредитним договором від 01 березня 2007 року № 140-02-И, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

визнати припиненим договір іпотеки від 01 березня 2007 року, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , який укладено у забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором від 01 березня 2007 року № 140-02-И.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року, позов задоволено. Визнано припиненим зобов`язання за кредитним договором від 01 березня 2007 року № 140-02-И, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Визнано припиненим договір іпотеки від 01 березня 2007 року, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , який укладено для забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором від 01 березня 2007 року №140-02-И. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суди першої та апеляційної інстанції, врахувавши висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) вказали, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» пропустило строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців, визначені статтею 1281 ЦК України, що має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Цей факт встановлений судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справі № 639/6925/16-ц.

Аргументи учасників справи

У березні 2019 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року. Посилаючись на неправильне застосуванням судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що позбавлення кредитора права вимоги до спадкоємців не є підставою для припинення зобов`язання за кредитним договором. Вказує, що позивач не є стороною кредитного договору, а тому не може порушувати питання визнання його припиненим. Матеріали справи не містять доказів того, що кредитор звернувся до спадкоємця із пропуском строку, встановленого статтею 1281 ЦК України. Крім того, іпотечний договір не містить такої підстави припинення зобов`язання як сплив строків пред`явлення вимог кредитора до спадкоємців. Позивачем не було обґрунтовано суду за захистом яких прав вона звернулась, та, що саме у вибраний нею спосіб вони будуть відновлені.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 01 березня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 140-02-И, відповідно до умов якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 70 000 доларів США з оплатою по процентній ставці 11,5 процентів річних. Позичальник зі своєї сторони зобов`язався повністю повернути кредитні ресурси до 01 березня 2022 року шляхом здійснення своєчасного погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 389 доларів США щомісяця до 10 числа кожного місяця, а також кожного місяця сплачувати проценти за користування кредитом та виконувати інші умови договору. 01 березня 2007 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, АДРЕСА_1 . Квартира передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором № 140-02-И від 01 березня 2007 року.

ОСОБА_2 (чоловік позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 15 вересня 2016 року звернулося до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , як до спадкоємця ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 140-02-И від 01 березня 2007 року в розмірі 655 473 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 20 липня 2017 року, у справі № 639/6925/16-ц у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено. Апеляційним судом у справі № 639/6925/16-ц встановлено, що банк з претензією кредитора до спадкоємця звернувся з пропуском строку, встановленого статтею 1281 ЦК України, який сплинув 13 вересня 2014 року. АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду 15 вересня 2016 року. Відповідно до частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. За таких обставин, апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про те, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит», як кредитор спадкодавця ОСОБА_2 , позбавляється права вимоги до спадкоємця ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину.

Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 57, 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зазначено, що оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Встановивши, що судовими рішеннями у справі № 639/6925/16-ц, які набрали законної сили, встановлено, що банк з претензією кредитора до спадкоємця звернувся з пропуском строку, встановленого статтею 1281 ЦК України, суди зробили обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені рішення без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель