Провадження №2/760/560/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

представника відповідача- Мартинюка Є.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк »Укргазбанк», 3-я особа: ОСОБА_2 про визнання збов»язань за договором поруки припиненими, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом і просить визнати зобов'язання за договором поруки № 03-ІФ/08-17-Р, укладеним між нею та відповідачем 18 липня 2008 року, припиненими.

Посилається в позові на те, що 18 липня 2008 року між ОСОБА_2 та відповідачем був укладений кредитний договір № 03-ІФ/08-17, за яким банк мав надати позичальникові кредитні кошти в сумі 29 840, 00 доларів США на споживчі цілі.

В якості забезпечення за кредитним договором між нею та відповідачем був укладений договір поруки № 03- ІФ/08-17-Р від 18 липня 2008 року.

11 серпня 2008 року в позичальника виникла заборгованість за кредитним договором.

17 березня 2009 року відповідач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_2 заборгованості за умовами договору.

Вважає, що при зверненні до суду відповідач пропустив спеціальний строк, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК.

Зазначає, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

В разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

За таких обставин, вважає, що відповідачем був пропущений шестимісячний строк, встановлений законом, для пред'явлення до неї вимоги.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву, якою просять розглядати справу в їх відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Зазначає, що 18 липня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 03-ІФ/08-17.

За даним договором банк надав позичальнику кредит у сумі 29 840, 00 доларів США зі строком з 18 липня 2008 року по 17 липня 2015 року під 13, 5 % річних.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику грошові кошти в повному обсязі.

Згідно з п.3.3.1, 3.3.3, 3.3.4. Кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені договором.

18 липня 2008 року між АБ «Укргазбанк» та позивачкою укладено Договір поруки №03-ІФ/08-17-Р.

Згідно п. 1.1 Договір поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов'язань по Кредитному договору №03-ІФ/08- 17 від 18 липня 2008 року, укладеному кредитором з позичальником, згідно з яким позичальник зобов'язаний у порядку та на умовах, викладених у Кредитному договорі не пізніше 17 липня 2016 року повернути кредит в сумі 29 840,00 доларів США.

Умовами договору поруки в п.5.2 визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобов'язання позичальником за кредитним договором, не пред'явить вимоги до поручителя.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2009 року задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та позивачки заборгованість за кредитним договором №03-ІФ/08-17 від 18 липня 2008 року в сумі 31 771,82 доларів США та 5 806 гривень 82 коп.

Рішення суду набрало законної сила, не оскаржувалося та перебуває на примусовому виконанні у ВДВС відповідного району Івано-Франківської області.

Предметом даного позову та ухваленого судом рішення було стягнення кредитної заборгованості, в тому числі законності та правомірності такого стягнення з позивачки, як поручителя.

Виходячи з цього, вважає, що вимоги позивачки зводяться до переоцінки обставин, встановлених рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2009 року, що суперечить принципу юридичної визначеності, на необхідності дотримання якого неодноразово наголошував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини.

Виходячи з цього, просить відмовити в позові.

Третя особа в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою просить розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст.611 ЦК України разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Порушенням зобов'язання, з точки зору ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 03-ІФ/08-17, за умовами якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 29 840, 00 доларів США строком з 18 липня 2008 року до 17 липня 2015 року.

З метою виконання зобов»язань позичальника за умовами кредитного договору 18 липня 2008 року між АБ «УКРГАЗБАНК» та позивачкою був укладений Договір поруки №03-ІФ/08-17-Р.

Згідно п. 1.1 Договір поруки поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань по Кредитному договору №03-ІФ/08- 17 від 18 липня 2008 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань станом на 02 лютого 2009 року виникла заборгованість у розмірі 31 508, 33 долари США.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2009 року був задоволений позов ПАТ АБ «Укргазбанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та позивачки заборгованість за кредитним договором у сумі 31 771,82 доларів США та 5 806 гривень 82 коп.

/ а.с. 6 - 9; 13; 58 - 59 /

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов»язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.559 ЦК України / на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин / порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п.5.2 Договору поруки, укладеного між сторонами, порука припиняється, якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобов'язання Позичальника за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Так, Договір поруки був укладений між сторонами 18 липня 2008 року.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Уклавши договір на умовах, викладених у ньому, позивачка, як поручитель, тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов»язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Звернувшись до суду з позовом про стягнення з позивачки та 3-ї особи, як солідарних боржників, заборгованості за умовами кредитного договору, банк скористався своїм правом, як позичальник, визначеним як законом, так і умовами договорів.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 24 лютого 2016 року по справі № 6-2239цс15 вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, встановленого сторонами в договорі).

Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав указані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Таким чином, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості в межах обумовленого сторонами договору поруки строку, банк реалізував своє право пред»явлення вимоги до позивачки, як поручителя, яке було захищено судом шляхом стягнення заборгованості.

Обставини, приведені позивачкою, були предметом перевірки Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області при ухваленні рішення 02 жовтня 2009 року, яке позивачкою не оскаржувалося та набрало законної сили.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що рішення суду знаходиться на виконанні, однак сума боргу за рішенням суду божниками не погашена.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Звертаючись до суду, визначених законом доказів в обґрунтування своєї позиції позивачка суду не надала, обмежившись аналізом законодавства, яке уже було предметом дослідження суду при вирішенні спору про стягнення заборгованості.

В свою чергу заперечення представника відповідача узгоджуються з вимогами закону, домовленістю сторін при укладенні Договору поруки та ухваленого судом рішення за наслідками невиконання позивальником умов кредитного договору.

Виходячи з цього, підстави для задоволення вимог позивачки відсутні.

Керуючись ст.ст.3,6,15,16,525-526, 553, 554,559,610-611,626-629, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк »Укргазбанк» про визнання збов»язань за договором поруки припиненими відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 травня 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва