У Х В А Л А

Справа № 184/2100/17

Номер провадження 2/184/10/19

02 травня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючої судді Малашиної Ю.Б., за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І., розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого на здійснення функцій у спірних відносинах: Міністерство оборони України, Національна академія сухопутних військ ім. гетьмана ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про відшкодування курсантом витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі,

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник військового прокурора Львівського гарнізону звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з вказаним вище позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого на здійснення функцій у спірних відносинах: Міністерство оборони України, Національна академія сухопутних військ ім. гетьмана ОСОБА_1, до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з останнього на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_1 витрати, повязані з його утриманням у зазначеному вищому навчальному закладі у розмірі 96570 (девяносто шість тисяч пятсот сімдесят) грн. 40 коп.

Представник Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити посилаючись на те, що згідно ч.10 ст.25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» №2232-XІІ від 25.02.1992 року та «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затверджений постановою КМУ №964 від 12.07.2006 року, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Так, курсант ОСОБА_2 03.08.2015 року уклав контракт з Міністерством оборони України в особі начальника академії сухопутних військ ім. гетьмана ОСОБА_1, відповідно до якого зобовязався проходити військову службу (навчання) у академії сухопутних військ ім. гетьмана ОСОБА_1, однак 28.08.2016 року написав рапорт на звільнення з складу Збройних сил України у звязку з небажанням продовжувати навчання, в результаті чого виникла заборгованість повязана з його утриманням у зазначеному вищому навчальному закладі у розмірі 96570 (девяносто шість тисяч пятсот сімдесят) грн. 40 коп., яку необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана ОСОБА_1.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги представника позивача не визнав, та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що контракт від 03.08.2015 року з Міністерством оборони України в особі начальника академії сухопутних військ ім. гетьмана ОСОБА_1, який міститься в матеріалах справи він не укладав, та не підписував, наявний в контракті підпис не його.

Як було встановлено судом, відповідно до висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №2187-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 27.08.2018 року підпис від імені ОСОБА_2 в розділі «Підписи сторін» контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу від 03.08.2015 виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису. Рукописний запис «ст. солдат ОСОБА_2А.» в розділі «Підписи сторін» контракту про проходження військової служби (навчання ) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу від 03.08.2015 виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.

Крім того, суд звертає увагу на позицію прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону, висловлену у підготовчому судовому засіданні щодо виключення із переліку доказів, якими обґрунтовані позовні вимоги, контракту від 03.08.2015 року, укладеного між Міністерством оборони України в особі начальника Академії ОСОБА_3 та ст.солдатом ОСОБА_2А про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, враховуючи висновки експертизи та ініціювання з цього приводу перевірки наведених фактів. Проте, станом на дату ухвалення рішення, у суду відсутні будь-які відомості про останню.

26.04.2019 р. Орджонікідзевським міським судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування курсантом витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1 ст.77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 43 ЦПК України встановлено обовязок учасника справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи. За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Особливе занепокоєння у суду викликав факт подання недостовірного доказу по вказаній справі першим заступником військового прокурора Львівського гарнізону, яким було підписано позовну заяву із прикладанням відповідних доказів, ймовірно отриманих з Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжитті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк (ч.11 ст. 262 ЦПК України).

На підставі наведеного, керуючись ст. 18, 262 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Направити окрему ухвалу до військової прокуратури Львівського гарнізону для проведення перевірки обставин, викладених в останній, щодо наявності ознак кримінального правопорушення.

Зобовязати військового прокурора Львівського гарнізону у місячний строк з моменту отримання окремої ухвали повідомити Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області про вжиті заходи.

Окрема ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена особами, яких вона стосується, до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_4