ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1407/18 Номер провадження 22-ц/814/1216/19Головуючий у 1-й інстанції Сайко О.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши у м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 25 січня 2019 року, постановлене суддею Сайко О.О. (повний текст складено 29 січня 2019 року),

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/3 частину квартири,

в с т а н о в и в:

30.10.2018 ОСОБА_2, в особі свого представника ОСОБА_3, звернулася в суд із вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказана квартира перебувала у її спільній сумісній власності із ОСОБА_5, який помер 05.04.2015 року, та ОСОБА_6, яка померла 26.10.2015 року. Після смерті останніх їх частки у спільній сумісній власності по 1/3 частині, визначені згідно рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2016 року, успадкувала відповідач ОСОБА_4 і є власником 2/3 частини квартири.

Оскільки вказаним судовим рішенням її, позивача, частка у спільній сумісній власності на квартиру не визначена, свідоцтво про право власності на житло №28 від 11 травня 1993 року, яке видано виконкомом Пирятинської міської ради, на трьох співвласників у неї відсутнє, а у видачі дублікату їй відмовлено, тому звертається в суд з даним позовом.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 25 січня 2019 року у задоволенні позову представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 - відмовлено.

Рішення суду вмотивовано тим, що право позивачки на 1/3 частину квартири підтверджено копією наданого її представником свідоцтва про право власності від 11 травня 1993 року, в якому зазначено її прізвище ОСОБА_7, та рішенням Пирятинського районного суду від 21.11.2016, в якому зазначено, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру рівні та становлять по 1/3 частині. Тому визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/3 частину квартири є збільшенням належної її частки без позбавлення у встановленому законом порядку права на цю частку інших співвласників. Відсутність у позивача правовстановлюючого документу є перешкодою у користуванні та розпорядженні позивачем своєю часткою квартири, тому порушене право позивачки може бути захищено в інший спосіб, шляхом предявлення позову про усунення перешкод у користуванні належною їй частиною житла шляхом витребування у відповідача правовстановлюючого документу на квартиру.

Представник позивача ОСОБА_3 оскаржив вказане рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Зазначає, що оскільки ОСОБА_2 не має можливості отримати оригінал правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло №28 від 11 травня 1993 року чи його дублікат, тому обгрунтовано звернулася в суд з даним позовом.

Заперечує висновок районного суду щодо неналежно обраного позивачем способу захисту. Вважає, що, відмовивши у позові, суд першої інстанції безпідставно відмовив їй у захисті її законного права.

12.04.2019 до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_4, в якому вона заперечує доводи апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що не оспорювала і не оспорює право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину квартири, та це право підтверджується свідоцтвом і рішенням Пирятинського районного суду від 21.11.2016, тому вважає, що предмет спору відсутній. Також вважає, що внаслідок задоволення позову вона, відповідач, буде позбавлена права на частку квартири.

Відповідно до положень ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється сторонами, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Пирятинської міської ради 11.05.1993 квартира №16 по вулиці Радянській у м.Пирятин Полтавської області належала на праві спільної власності (без визначення часток) ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8./а.с.9/

Пирятинською державною нотаріальною конторою на майно померлого 05.04.2015 ОСОБА_5 та на майно померлої 26.10.2015 ОСОБА_6 заведено спадкові справи. Спадщину прийняла їх дочка ОСОБА_4 згідно закону та заповіту./а.с.19-20/

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2016 року визначено, що частка померлого 05 квітня 2015 року ОСОБА_5 та частка померлої 26 жовтня 2015 року ОСОБА_6 у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 (колишня вулиця Радянська) становлять для кожного з них - 1/3./а.с.41-42/

Відмовляючи у визнанні за ОСОБА_2 права власності на 1/3 частину вказаної квартири, районний суд виходив з того, що свідоцтво про право власності від 11 травня 1993 року та рішення Пирятинського районного суду від 21.11.2015 підтверджують право позивачки на 1/3 частину квартири, а тому визнання за нею цього права в даній справі збільшить її частку та позбавить права відповідачки на цю частку. Відсутність у позивача правовстановлюючого документу є перешкодою у користуванні та розпорядженні нею належною їй часткою, тому правильним способом захисту її права має бути позов про усунення перешкод в користуванні частиною квартири шляхом витребування у відповідача правовстановлюючого документу на квартиру свідоцтва про право власності на житло.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам та прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.20 ЦК України право на захист свого цивільного права особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України)

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За правилами норм ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 ЦК України у разі виділу частки із майна або поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Із матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що спірна квартира перебувала у спільні сумісній власності позивача та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Після смерті останніх їх спадкоємець ОСОБА_4 предявила в суд позов про поділ нерухомого майна, що знаходиться у спільній власності, та визначення часток співвласників, який рішенням Пирятинського районного суду від 21.11.2016 задоволено. Однак, згідно вказаного рішення частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 визначено по 1/3 частині лише за спадкодавцями ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , а за іншим співвласником ОСОБА_9 така частка не визначена.

Посилання суду першої інстанції на те, що таке право відповідачем не заперечується, а у зазначеному судовому рішенні є посилання на рівність часток у праві власності на квартиру, в т.ч. частки позивача, - не спростовують факту, що право позивача на 1/3 частину спірної квартири не визначено ні рішенням суду, ні нотаріально посвідченим договором, як передбачено ч.4 ст.372 ЦК України. Крім того, вказаним судовим рішенням не припинено право спільної сумісної власності.

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що позивач правильно обрала спосіб захисту свого права власності та її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом викладені у відзиві ОСОБА_4 доводи про те, що вона не оспорює право власності на 1/3 частину квартиру позивача, яка не зверталася до неї за оригіналом свідоцтва про право власності на житло. Зазначені обставини не мають юридичного значення, оскільки після оформлення спадкових прав для відповідача правовстановлюючим документом є свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частини спірної квартири, а для позивача - рішення суду про визнання за нею права власності на 1/3 частину цієї квартири.

Також є надуманими та не відповідають фактичним обставинам справи заперечення відповідача, що у разі визнання за позивачем у даній справі права на 1/3 частину квартири, частка позивача збільшиться, а її, відповідача, зменшиться.

З огляду на викладене апеляційний суд апеляційну скаргу задовольняє, рішення районного суду скасовує та ухвалює нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню втрати по оплаті судового збору: 900,00 грн. - за подання позову та 1 350,00 грн. за апеляційну скаргу./а.с.1,83/.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 25 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 (колишня назва Радянська) у м.Пирятин Полтавської області.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в сумі 2 250,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.04.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

ОСОБА_10