Справа № 686/6856/17
УХВАЛА

18 лютого 2019 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування вартості поліпшення майна, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування вартості поліпшення нерухомого майна в розмірі 572405 гривень згідно вимог ч.4 ст.390 ЦПК України.

Представник відповідача направив до суду заяву про закриття провадження у справі з посиланням на те, що у вказаному позові ОСОБА_3 зазначає, що протягом 2009 -2012 року провів ремонт жилого будинку АДРЕСА_1 Між тим, ОСОБА_3 уже звертався до суду про той же предмет, з тих же підстав, передбачених ст.. 390 ЦК України, між тими самими сторонами. Так, у вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв'язку з проведенням у 2009-2012 роках ремонту того ж самого будинку АДРЕСА_1. Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 600000 гривень матеріальної та 100000 моральної шкоди (справа №686/19298/13ц).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15.10.2014 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 193825 гривень на підставі ст..ст. 1212, 1214 ЦК України.

За апеляційними скаргами сторін судове рішення було скасовано апеляційним судом, прийнято нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 було відмовлено.

У своєму рішенні, апеляційний суд вказав: «Відповідно до ч.3 ст. 390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (власник) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або переданих доходів. Згідно з ч. 4 ст. 390 ЦК України, якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (власник) має право на відшкодування здійснених витрат в сумі, на яку збільшилась його вартість. Отже, за положенням ч.4 ст. 390 ЦК України добросовісному набувачу або власнику належить право отримати відокремлене майно або право на відшкодування невідокремлених поліпшень пропорційно збільшенню вартості майна внаслідок цих поліпшень.

Постановою Верховного Суду від 05.12.2018 року касаційна скарга ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду залишена без задоволення, рішення апеляційного суду без змін. В тексті Постанови Верховного Суду зазначено: «Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом досліджень судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального та процесуального права».

Таким чином, відкрите провадження судом у справі за повторним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування поліпшення нерухомого майна згідно вимогам п.4 ст. 390 ЦК України, на підставі ч.3 ст. 255 ЦПК України підлягає закриттю.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні клопотання підтримали.

Представник позивача направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав: рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 03 березня 2017 року скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15 жовтня 2014 року прийняте у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, та в задоволенні позову відмовлено.

Вказаним рішенням суду встановлено, що вирішуючи спір, суд першої інстанції керувався нормами ст.ст. 1212, 1213 глави 83 ЦК України, що врегульовують правовідносини щодо повернення в натурі чи відшкодування вартості майна, набутого (збереженого) особою без достатньої правової підстави. Проте вказані норми не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Питання розрахунків при витребуванні майна з чужого незаконного володіння врегульовано статтею 390 ЦК України.

Отже, за положеннями частини 4 статті 390 ЦК України - добросовісному набувачу або володільцю належить право отримати відокремлені поліпшення майна або право на відшкодування невідокремлених поліпшень пропорційно збільшенню вартості майна унаслідок цих поліпшень.

Ухвалою Апеляційного суду від 26.10.2016 року за клопотанням представника позивача призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання, зокрема щодо ринкової вартості житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №101 по вул. Київській в м. Хмельницькому станом на липень 2010 року без врахування здійснених поліпшень, які можуть бути відокремлені від майна без шкоди для його використання за призначенням.

У зв'язку з неоплатою позивачем вартості призначеної експертизи на підставі ч. 2 ст. 86 ЦПК України ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області ухвала від 25.10.2016 року скасована. Представник позивача просила вирішити спір на підставі наявних доказів у справі.

Постановою Верховного Суду від 05 грудня 2018 року рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 03 березня 2017 року залишено без змін. У вказаній постанові вказано, що ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування позивачу понесених ним витрат на ремонт будинку, оскільки позивачем не доведено суму, на яку збільшилась вартість поліпшеного ним будинку. Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотриманні норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 п. 3 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановленні з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Враховуючи, що є рішення суду, яке набрало законної сили постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 255, 353 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування вартості поліпшення майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: