Єдиний унікальний номер 243/8383/18 Номер провадження 22-ц/804/1032/19

Єдиний унікальний номер 243/8383/18 Головуючий у 1 інстанції Пронін С.Г.
Номер провадження 22-ц/804/1032/19 Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів : Кішкіної І.В., Тимченко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу № 243/8383/18 за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про скасування наказу та стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3,

на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2019 року, ухвалене в залі суду в м.Словянську Донецької області о 10-56 годині, повний текст судового рішення складений 28 січня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що з 29 березня 2001 року він був прийнятий на посаду начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в Донецькій області у м. Красний Лиман. З 01 серпня 2017 року його було переведено на посаду заступника начальника ОСОБА_4 міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З 01 січня 2018 року був переведений на посаду начальника відділу роботи з потерпілими ОСОБА_4 міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, де й продовжує працювати. Наказом управління Фонду № 502 від 08 серпня 2018 року позивачу на підставі ст. 147 КЗпП України оголошено догану. Просив скасувати наказ управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 08 серпня 2018 року № 502 «Про накладення стягнення», стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про скасування наказу та стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що рішення є незаконним, оскільки позивачем не було порушено трудової дисципліни, підстави накладення догани не мали місце, вони є вигаданими, але суд першої інстанції не звернув на це уваги. Так, страхувальником КП «Лиманська Служба Єдиного Замовника» не було дотримано Порядок, а саме заявка-розрахунок не була надана до робочого органу Фонду через службу реєстрації вхідної кореспонденції, а була адресована конкретній фізичній особі працівнику робочого органу. Тому таку заявку-розрахунок не можна вважати поданою у встановленому порядку. А фінансування страхувальника, відповідно до Порядку не може здійснюватися без надання заяви-розрахунку. Рішення про фінансування за заявою-розрахунком приймає керівник робочого органу Фонду, а саме, начальник ОСОБА_4 міського відділення управління Фонду. Відповідно до Порядку особисто від позивача не залежить приймати заявку чи не приймати від будь-якого страхувальника, фінансувати її чи не фінансувати, так як це не входить до його компетенції. Крім того, ОСОБА_5 ніколи до позивача особисто не зверталася і розмов з ним не мала. Її чоловіку двічі позивачем була надана вичерпна інформація на ті питання, яке він мав. Інформація, яку надала ОСОБА_5, є неправдивою та вигаданою. Звернення головного бухгалтера КП «Лиманська Служба Єдиного Замовника» та ОСОБА_6 розглядалися 26 липня 2018 року адміністративною комісією управління Фонду. Вважає, що адміністративна комісія не є тим органом, що вирішує трудовий спір, визначає провину працівника або встановлює відсутність вини. Діяльність адміністративної комісії здійснюється поза межами законодавства України про працю, тому її висновки не можуть бути підставою для будь-якого рішення, що стосуються трудових відносин. Позивач звертався до управління Фонду зі зверненням про незгоду з наказом № 502 від 08 серпня 2018 року та просив, щоб порушене питання винесли на комісію по трудовим спорам, але отримав відповідь, що комісії по трудовим спорам не існує в Управлінні Фонду. Посилання в наказі управління Фонду № 502 від 08 серпня 2018 року на порушення загальноприйнятих норм ділової етики є безпідставними. В робочих органах Фонду соціального страхування відсутній локальний акт, яким затверджені норми ділової етики для працівників виконавчої дирекції. За недотримання, або порушення етики ділового спілкування будь-яка відповідальність відсутня. Під час переведення позивача на посаду начальника відділу з потерпілими ОСОБА_4 міського відділення управління Фонду не були виконані вимоги ст. 29 КЗпП України. Вважає, що порушень трудової дисципліни з боку позивача не було, як доказ цього можно розцінювати відсутність чітко визначеного роботодавцем поступку, яким позивач порушив трудову дисципліну та не правдивість фактів, наведених у зверненні головного бухгалтера КП ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а тому і відсутні підстави для накладення стягнення відповідно до ст. 147 КЗпП України.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки не зазначено, в чому саме полягає незаконність рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити.

Представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що ОСОБА_2 було допущено порушення трудової дисципліни, а тому оскаржуваний ним наказ є правомірним й підстави для його скасування відсутні.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що з 02 січня 2018 року позивача, який займав посаду заступника начальника ОСОБА_4 міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, переведено на посаду начальника відділу роботи з потерпілими ОСОБА_4 міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов'язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов'язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 цього ж Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Судом встановлено, що до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України звернувся ОСОБА_9 зі скаргою на некоректну поведінку ОСОБА_2 (арк..спр.70).

За результатами розгляду звернення проведено перевірку, під час якої відібрані пояснення 20 липня 2018 року від ОСОБА_6 (арк..спр.69) та ОСОБА_2 (арк..спр.24).

19 липня 2018 року КП «Лиманська служба єдиного замовника» звернулось зі скаргою, в якій просили провести службове розслідування відносно ОСОБА_2, який 13 червня 2018 року вчинив службове порушення відносно прийому та подальшої обробки заявки-розрахунку по лікарняним листам підприємства (арк..спр.64).

За результатами розгляду звернення проведено перевірку, під час якої відібрані пояснення від головного бухгалтера та бухгалтера КП «Лиманська служба єдиного замовника» про обставини передачі заявки-розрахунку (арк..спр.65-66) та від ОСОБА_2 (арк..спр.25).

Наказом управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області «Про накладання стягнення» № 502 від 08 серпня 2018 року ОСОБА_2 оголошено догану за порушення ним трудової дисципліни, яке виявилося у тому, що позивач не надав розяснення щодо отримання ОСОБА_6, яка разом зі своїм чоловіком неодноразово до нього зверталася, декретних коштів, та не прийняв заяву-розрахунок у працівника Комунального підприємства «Лиманська служба єдиного замовника», що потягло за собою несплату лікарняних листів у встановлений строк (арк..спр.22-23).

В обгрунтування підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності в наказі зазначено, що ОСОБА_2 порушено ст..21, 139 КЗпП України (неналежно виконував обовязки начальника відділу роботи з потерпілими) та порушено завдання та обовязки покладені на відділ, загально прийняті норми ділової етики.

За змістом розділу 2 Положення про відділ з роботи з потерпілими ОСОБА_4 міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі Положення) основними завданнями відділу, в тому числі, є проведення своєчасного і в повному обсязі забезпечення застрахованих осіб та членів їх сімей страховими виплатами, матеріальним забезпеченням та соціальними послугами відповідно до чинного законодавства, забезпечення дотримання встановлених правил прийому документів від потерпілих на виробництві та внутрішньо переміщених осіб, (членів їх сімей), для оформлення справ про страхові виплати, здійснювання прийму та опрацювання заяв-розрахунків, наданих страхувальниками, ведення реєстру заяв-розрахунківа в електронному і паперовому вигляді (арк..спр.29-33).

Пунктом 5.3 Положення передбачені основні завдання начальнику відділу виконання покладених на нього завідань і функцій, підвищення власної ділової кваліфікації, дотримання регламенту роботи, трудової дисципліни, збереження коштів Фонду, особових справ потерпілих та майна відділення. Начальник відділу здійснює керівництво та організацію діяльності відділу роботи з потерпілими, спрямовану на виконання основних завдань соціального страхування (п.5.4).

Посилання позивача ОСОБА_2 на те, що його не було ознайомлено з Положенням про відділ не може бути підставою для звільнення його від виконання покладених на нього функцій, оскільки з часу переведення його на посаду начальника відділу роботи з потерпілими з 02 січня 2018 року він погодився на виконання посадових обовязків, виконував їх, отримував за виконану роботу заробітну плату, тобто фактично був обізнаний з завданнями та функціями відділу з роботи з потерпілими.

Суд першої інстанції під час дослідження обставин справи дійшов обґрунтованого висновку про те, що роботодавцем дотримано загальний порядок застосування дисциплінарного стягнення, встановлений законодавством, факт порушення позивачем трудової дисципліни підтверджено наданими суду доказами.

Доводи апеляційної скарги, про те, що в оскаржуваному наказі не зазначено в чому полягає порушення трудової дисципліни спростовуються змістом вказаного наказу.

Апеляційна скарга не містить конкретних доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду, а зводиться лише до неправильної оцінки судом наданих доказів.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 265 ЦПК України.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 367, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді:

Повний текст судового рішення складений 25 квітня 2019 року

Суддя