Житомирський апеляційний суд
Справа №294/578/17 Головуючий у 1-й інст. Мандро О. В.
Категорія 5 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія»

на заочне рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 16 травня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Мандро О.В.

у цивільній справі №294/578/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» звернулось до суду з позовом. Позивач просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:002:0541. В обґрунтування позову зазначав, що 07.10.2008 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір №9, відповідно до умов якого Банк станом на 26.05.2016 року мав право вимоги до позичальника ОСОБА_1 на суму його заборгованості у розмірі 8 696 600,70 грн., що утворилась через неналежне виконання останнім своїх зобов`язань за кредитним договором. На забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 07.10.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно: нежитлова будівля бар-магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

26.05.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення прав вимоги №114/19, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №9 від 07.10.2008 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ПАТ «Вектор Банк».

26.05.2012 року між ПАТ «Вектор Банк» та позивачем ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір про відступлення права вимоги №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №9 від 07.10.2008 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

27.05.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С. було посвідчено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, укладеним між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія», відповідно до умов якого позивач набув права нового іпотекодержателя стосовно предмета іпотеки: нежитлової будівлі, бару-магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належав на праві власності відповідачеві ОСОБА_1 . У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором №9 від 07.10.2008 року та відповідно до розділу 6 договору іпотеки від 07.10.2008 року новим іпотекодержателем - ТОВ «Українська факторингова компанія» було задоволено свої вимоги за рахунок предмета іпотеки та набуто право власності на нежитлову будівлю - бар-магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач вважав, що разом з набуттям права власності на нежитлову будівлю бару-магазину до ТОВ «Українська факторингова компанія» перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій розташований вказаний об`єкт нерухомості.

Відповідно до умов договору іпотеки передбачено, що земельна ділянка буде зареєстрована у встановленому порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності. Однак, як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру України, право власності на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки, належить ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 16 травня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

У поданій апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповно та неправильно встановлені обставини справи. Зокрема зазначає, що у зв`язку з набуттям ТОВ «Українська факторингова компанія» 31.10.2016 року права власності на нежитлову будівлю, бар-магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та враховуючи положення ст.120 ЗКУ одночасно переходить право власності на земельну ділянку. Згідно з п.1.3 Договору іпотеки земельна ділянка підлягає реєстрації у встановленому законом порядку, як окремий виділений у натурі об`єкт права власності. Цим же пунктом передбачено, що іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку на якій розташований предмет іпотеки. Крім того, з Державного акту та витягу з ДЗК вбачається, що кадастровий номер земельних ділянок однаковий, а тому земельна ділянка за кадастровим номером :01:002:0541 фактично знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , однак внаслідок технічної помилки реєстратором було помилково внесено невірну назву вулиці, а саме: М.Коцюбинського. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спірна земельна ділянка ні територіально, ні юридично не пов`язана із предметом іпотеки.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 07.10.2008 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір №9 та на забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 07.10.2008 року між ними був укладений також договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно: нежитлова будівля бар-магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.16-18).

26.05.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення прав вимоги №114/19, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №9 від 07.10.2008 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ПАТ «Вектор Банк» (а.с.5-8).

27.05.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено посвідчений нотаріально договір про відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до якого первісний іпотекодержатель (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») відступає та передає, а новий іпотекодержатель (ПАТ «Вектор Банк») приймає та набуває всіх прав, належних первісному іпотекодержателю за іпотечними договорами, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами та перелічені у додатку №1 до цього договору у реєстрі іпотечних договорів, у тому числі за іпотечним договором, укладеним з іпотекодавцем ОСОБА_1 (а.с.9-10).

26.05.2012 року між ПАТ «Вектор Банк» та позивачем ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір про відступлення права вимоги №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №9 від 07.10.2008 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія» (а.с.11-13).

27.05.2012 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено посвідчений нотаріально договір про відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до якого первісний іпотекодержатель (ПАТ «Вектор Банк») відступає та передає, а новий іпотекодержатель (ТОВ «Українська факторингова компанія») приймає та набуває всіх прав, належних первісному іпотекодержателю за іпотечними договорами, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами та перелічені у додатку №1 до цього договору у реєстрі іпотечних договорів, у тому числі за іпотечним договором, укладеним з іпотекодавцем ОСОБА_1 (а.с.9-10)

Судом встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором №9 від 07.10.2008 року та відповідно до розділу 6 Договору іпотеки від 07.10.2008 року новим іпотекодержателем - ТОВ «Українська факторингова компанія» було задоволено свої вимоги за рахунок предмета іпотеки та набуто право власності на нежитлову будівлю бар-магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. 31.10.2016 року було внесено запис №17189004 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.19).

Відповідно до пункту 1.3. Договору іпотеки: «В разі звернення стягнення на предмет іпотеки, до набувача будівель та споруд переходить право користування земельною ділянкою, загальною площею 0,0642 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з умовами, погодженими з власником земельної ділянки чи на підставі положень законодавства, якщо це встановлено законодавством. У відповідності до ст.6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки. Земельна ділянка буде зареєстрована у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності. На використання іпотекодавцем земельної ділянки або її частини обмеження не встановлені» (а.с.16).

Судом першої інстанції із доданого позивачем до позовної заяви письмового доказу витягу з Державного земельного кадастру від 16.12.2016 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 12.12.2007 року є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0541, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-22).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що достатніх підстав для визнання за позивачем права власності на спірне іпотечне нерухоме майно не було.

При цьому судом враховано, що відповідно до ч.4 статті 6 Закону України «Про іпотеку» якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов`язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

Відповідно до частин 1,2 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсягах та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно правового висновку, який був зроблений Верховним Судом України у постанові, прийнятій 11.02.2015 року за результатами розгляду справи №6-2цс15, у якій, зокрема, зазначено: «Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості».

Разом з тим, позивачем не доведено, що спірна земельна ділянка належала власнику будівлі на праві власності. А тому відсутні законні підстави вважати, що таке право перейшло до іпотекодержателя.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» залишити без задоволення.

Заочне рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 16 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: