Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/332/19
Провадження № 2/494/345/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2019 р. м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді Лебединського С.Й.,
за участю секретаря судових засідань Авдєєвої С.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання наймача таким що втратив право користування житловим приміщенням»
Позивач, звернувшись до суду 18 березня 2019 р. із цим позовом, просив усунути йому перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .
На обґрунтування поданого позову посилався на те, що є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . Також, у будинку є зареєстрованим, але з 05 квітня 2018 р. не проживає відповідач.
Представник позивача просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення по справі не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, згідно положень ч.11 ст.128 ЦПК України.
В зв`язку з тим, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач до суду не з`явився, заяву на розгляд справи за його відсутності та відзив не подавав, суд приймає рішення у заочному розгляду справи, відповідно до положень ст.ст. 280-282 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою ст.383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб.
Аналогічне правило міститься в ст. 150 ЖК України, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника житлової квартири які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним приміщенням.
Тобто проживання членів сім`ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.
У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами ст.ст.405, 406 ЦК України.
Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням власника.
Так, згідно вказаної норми закону член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.
Поважними причинами відсутності члена сімї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання лікування, тривалі відрядження тощо. Власник житла і член його сім`ї можуть домовитись про інші умови припинення права користування житлом.
Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок серії НОМЕР_1 , власником будинку по АДРЕСА_1 являється ОСОБА_1.
Однак, як встановлено до суду із відповідним позовом звертається інша особа на прізвище ОСОБА_1
Крім наведеного суд вважає, що для визнання особи такою що втратила право на користування житловим приміщенням необхідно надання доказів у відповідності до положень ст..ст.77-80 ЦПК України, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається на підставу свої вимог та заперечень.
Як встановлено судом в матеріалах справи міститься довідка, видана виконавчим комітетом Розквітівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області від 01 березня 2019 р. за №221/02-23 про те що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 однак не проживає з 05 квітня 2018 р.
Проте, аналізуючи надану позивачем довідку про не проживання відповідача, суд вважає, що позивачем не надано суду необхідних, достатніх, допустимих та достовірних доказів, відповідно до положень ст.ст.77-80 ЦПК України відсутності проживання відповідача, у зв`язку з чим його можливо було визнати таким, що втратив право на користування житловою будинком.
На думку суду і в всупереч положенням ст.81 ЦПК України, позивач не надав суду доказів, які б дійсно підтвердили з якого саме часу відповідач не проживає в жилому приміщенні без поважних причин; чи дійсно причини не проживання є неповажними, чи не переривався перебіг строку тимчасової відсутності, чи не має іншої домовленості про умови проживання у вказаному будинку між позивачем та відповідачем тощо.
Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст.10-13, 77-79, 81, 89, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання наймача таким що втратив право користування житловим приміщенням» - залишити без задоволення.
Згідно до пункту 15 підпункту 15.5 частини 1 Перехідних положень та ст. 352, 354 ЦПК України редакції від 15 грудня 2017 року, рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд бзаочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя_________________________________________-