ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» травня 2019 року

м. Харків

справа № 646/3342/18-ц

провадження № 22ц/818/2301/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3.,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз»,

третя особа - Приватне акціонерне товариство «СТ «Іллічівське», ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 січня 2019 року в складі судді Шелест І.М.

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «СТ «Іллічівське» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 14 листопада 2016 року приблизно о 23:31 по проспекту Московському, № 27 в м. Харкові водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 2705-414 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , у напрямку стрілки зеленого кольору на таблиці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів, зайнявши праву смугу руху, не надав дорогу транспортному засобу DAEWOO MATIZ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався з протилежного напрямку, та скоїв з ним зіткнення.

Вказав, що за фактом вказаного порушення складено протокол та схема місця дорожньо-транспортної пригоди, справу про адміністративне правопорушення розглянуто Київським районним судом м. Харкова.

Зазначив, що згідно висновку комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису № 2221/18397 від 20 листопада 2017 року у вказаній дорожній ситуації дії водія автомобіля ГАЗ-2705-414 ЗНГ ОСОБА_2 не відповідали вимогам пункту 3.1 Правил дорожнього руху України, та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, та пояснення водія автомобіля ГАЗ-2705-414ЗНГ ОСОБА_2 в тій частині, що він рухався на зелений сигнал світлофору, з технічної точки, є неспроможними.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року провадження у вказаній справі закрито на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, водночас, зазначено, що результатом дорожньо-транспортної пригоди є механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказав, що відповідно до висновків щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 4/01-17 від 03 січня 2018 року, згідно з ремонтною калькуляцією № 4/01-17 від 03 січня 2018 року, загальна вартість відновлювального ремонту, яка підлягає компенсації, складає 7 870, 78 грн.

Зазначив, що відповідно до пояснень ОСОБА_2 , наданих ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також згідно із поясненнями, які містяться у протоколі дорожньо-транспортної пригоди, вказаний автомобіль є службовим і належить Публічному акціонерному товариству «Харківміськгаз», а під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди правопорушник, який працює в Публічному акціонерному товаристві «Харківміськгаз», направлявся за викликом у межах виконання трудових обов`язків.

Крім того, під час розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення на судових засіданнях була присутня і давала показання ОСОБА_7 , яка повідомила, що працює на посаді провідного фахівця відділу економічної безпеки Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», а тому прибула на місце дорожньо-транспортної пригоди, що також вказує на те, що ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Харківміськгаз», а автомобіль ГАЗ-2705-414 ЗНГ є службовим, належить вказаній юридичній особі, яка має відповідати за завдану шкоду.

Зазначив, що 02 травня 2018 року між ним та Адвокатським об`єднанням «Укртраст», від імені якого діє адвокат Сурков В.М., укладено договір про надання правової допомоги № 020518-1, згідно якого Адвокатське об`єднання «Укртраст» зобов`язується здійснити захист, представництво або надати йому інші види правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором, а він зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Вказав, що згідно із додатковою угодою до договору № 1 від 05 травня 2018 року йому надаються такі послуги: усна консультація з вивченням документів, вартість якої складає 500,00 грн.; складання позовної заяви про відшкодування майнової шкоди - 1600,00 грн.; участь у суді першої інстанції - 6000,00 грн. + 1600,00 грн. за кожен наступний судодень.

Виходячи з того, що для розгляду справи знадобиться як мінімум два судових засідання, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 9700,00 грн., з яких станом на день подання позовної заяви 5000,00 грн. сплачено авансом.

Вказав, що з метою визначення вартості понесених матеріальних збитків між ним та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 , що діє на підставі свідоцтва та сертифікату суб`єкта оціночної діяльності, укладено договір № 4/01-17 від 24 січня 2018 року про проведення експертної оцінки, вартість робіт за яким склала 1700,00 грн.

Зазначив, що загальний розмір судових витрат, що він поніс та очікує понести, складає 12 104, 80 грн.

Просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» 7870,78 грн. на його користь у якості компенсації матеріальної шкоди, завданої працівником Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» під час виконання своїх трудових обов`язків; вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 січня 2019 року, у якому ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 квытня 2019 року виправлено описку, позов ОСОБА_3 - задоволено; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на його користь 7 870,78 грн. у якості компенсації матеріальної шкоди, завданої працівником Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» під час виконання своїх трудових обов`язків; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на його користь судові витрати у загальній сумі 12 104,80 грн., які складаються з: 9700,00 грн. - витрати на правничу допомогу, 1700,00 грн. - витрати на залучення експерта; 704,80 грн. - понесені витрати по оплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» 13 березня 2019 року та 11 квітня 2019 року, зазначивши третіх осіб, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що під час виникнення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність товариства була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «СТ Іллічівське»; що питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та в разі її відсутності шкода підлягає відшкодування страховиком; що право особи, яка заподіяла шкоду, звернутись з вимогою у порядку регресу до страховика та механізм компенсації витрат не передбачений жодним нормативно-правовим актом; що матеріальна шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має бути компенсована саме страховою компанією, а не відповідачем; що заявлений позивачем розмір витрат на надання правової допомоги значно завищений; крім того, представник позивача у судовому засіданні, яке відбулось 06 листопада 2018 року, був відсутній, тобто не виконав умови договору про надання правової допомоги належним чином.

22 квітня 2019 року від ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга є необгрунтованою, безпідставною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства. При цьому посилався на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 06 листопада 2013 року щодо того, що потерпілий вправі самостійно обирати, до кого звертатись з позовом про відшкодування шкоди: чи до безпосередньо до особи, що її завдала, чи до страхової компанії, Вважав, що дійсним складом Верховного Суду судову практику щодо цього питання не змінено та навів на підтвердження своєї позиції Постанову Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі за № 755/20939/17-ц та Постанову Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі за № 754/1114/15-ц. Зазначив, що Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» зловживає своїм процесуальним правом, штучно затягує процес, усіляко уникає відповідальності і саме з цією метою на розгляд суду виносить нові заперечення, яких не висловлював раніше.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть якщо її цивільно-правова відповідальність застрахована.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 листопада 2016 року приблизно о 23:31 в м. Харків по проспекту Московському, № 27, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 2705-414 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , у напрямку стрілки зеленого кольору на таблиці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів, зайнявши праву смугу руху, не надав дорогу транспортному засобу DAEWOO MATIZ, державний номерний знак. НОМЕР_2 , який рухався з протилежного напрямку, та скоїв з ним зіткнення. Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

З висновку комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису № 2221/18397 від 20 листопада 2017 року, проведеної в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення вбачається, що в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ГАЗ-2705-414 ЗНГ ОСОБА_2 . не відповідали вимогам пункту 3.1 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, та пояснення водія автомобіля ГАЗ-2705-414 ЗНГ ОСОБА_2 в тій частині, що він рухався на зелений сигнал світлофору, з технічної точки, є неспроможними (а. с. 10-19).

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

У вказаній постанові зазначено, що у зв`язку з тим, що на час розгляду справи закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності, суд позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про невинуватість водія ОСОБА_2 , а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, що не позбавляє ОСОБА_2 можливості надавати докази щодо своєї невинуватості в разі розгляду справи в порядку цивільного судочинства (а. с. 24).

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріали справи свідчать про те, що Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» та ОСОБА_2 не заперечували щодо того, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок дій водія ОСОБА_2

Зі звіту № 4/01-17 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 7 405,96 грн.; вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 7 870,78 грн.; ринкова вартість легкового автомобіля марки DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту дорожньо-транспортної пригоди становить 88 567, 38 грн. Дата оцінки - 24 січня 2017 року, дата завершення складання звіту про оцінку - 03 січня 2018 року (а. с. 26-36).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Водій ОСОБА_2 працює в Публічному акціонерному товаристві «Харківміськгаз» та під час дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові обов`язки, керуючи службовим автомобілем, який належить товариству, що сторонами не оспорюється.

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що цивільно-правова відповідальність Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована Приватним акціонерним товариством «СТ «Іллічівське», про що свідчить копія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8851983 від 31 травня 2016 року зі строком дії до 30 травня 2017 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн. на одного потерпілого, франшиза - 510,00 грн. (а. с. 106).

Страхування - це вид цивільно - правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000, 00 грн. на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема, з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Так, підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачає, що у разі настання дорожньо - транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо - транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Саме такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц., в якій Велика Палата відступила від правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, на яку посилався представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу. Постанова Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі № 755/20939/17-ц, на яку також посилається представник позивача у відзиві, стосується інших обставин справи, зокрема, стягнення майнової шкоди з винуватця, оскільки сума шкоди перевищує ліміт страхового відшкодування.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

За таких обставин, у разі якщо позивач (особа, якій завдана шкода) не звертався до страховика відповідача (завдавач шкоди) та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи, відповідальної за шкоду, відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року (справа №640/12615/15-ц, провадження № 61-31141св18).

Таким чином, з викладеного вбачається, що обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті дорожньо-транспортної пригоди такої шкоди.

При цьому, зобов`язаною особою щодо відшкодування збитків, заподіяних позивачу працівником Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є страховик відповідача - Приватне акціонерне товариство «СТ «Іллічівське».

З повідомлення від 15 листопада 2016 року вбачається, що водієм ОСОБА_2 повідомлено Приватне акціонерне товариство «СТ «Іллічівське» про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 87-89).

З журналу судового засідання суду першої інстанції від 18 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 та його представником надано пояснення щодо того, що до страхової компанії позивач звертався, за телефоном отримав відповідь, що всі документи ним надано та необхідно очікувати (а. с. 99-100).

Матеріали справи не містять доказів того, що позивачем отримано відмову страхової компанії у здійсненні відшкодування; що у страхової компанії не виникло обов`язку з виплати такого відшкодування; що розмір шкоди перевищує ліміт цивільно-правової відповідальності страховика, тобто вважати, що ОСОБА_3 має правові перешкоди на отримання страхового відшкодування від страховика підстав немає.

Отже, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «СТ «Іллічівське» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8851983 від 31 травня 2016 року зі строком дії до 30 травня 2017 року, та позивач не отримував відмови від страховика у виплаті страхового відшкодування, передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог відсутні, оскільки обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика відповідача.

Крім того, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат, зокрема, на надання професійної правничої допомоги та проведення експертної оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_3 та експертом фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 укладено договір на проведення експертної оцінки №4Є01-17, згідно умов якого експерт бере на себе обов`язки щодо проведення експертної оцінки з визначення ринкової вартості автомобіля марки DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно пункту 2.1. договору вартість робіт за договором становить 1700,00 грн. без ПДВ, сплата яких підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №27 від 24 січня 2017 року (а. с. 25).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 02 травня 2018 року між ОСОБА_3 та Адвокатським об`єднанням «Укртраст» в особі адвоката Суркова В.М., укладено договір про надання правової допомоги № 020518-1.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 7870,78 грн. задоволенню не підлягає, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, а також на проведення експертної оцінки покладаються на позивача.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що суд не дослідив і не надав належної оцінки поданим доказам, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, та дійшов помилкового висновку щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на користь позивача 7 870,78 грн., тому рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз - задоволено, судовий збір в розмірі 1057,20 грн. за її подачу підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь товариства.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» - задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 січня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «СТ «Іллічівське» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 10 травня 2019 року.