Справа № 487/3376/18
Провадження № 2/487/207/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Полінкевич К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

01.06.2018 Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (стара назва Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк») звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 72906,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.07.2014 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 31 березня 2018 року має заборгованість по кредиту в розмірі 72906,45 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Також просив стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн.

До судового засідання представник позивача не з`явився, суду надав заяву, в якій просить суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі та при винесенні рішення врахувати той факт, що у 2015 році вона сплатила позивачу в рахунок погашення кредиту 2800 грн., також просила застосувати позовну давність.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.07.2014 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов`язання за вказаним договором б/н від 31 липня 2014 року виконав у повному обсязі, а саме: надав ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 31 березня 2018 року має заборгованість по кредиту в розмірі 72906,45 грн., а саме: 3873,31 грн. заборгованість за кредитом; 61853,46 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3231,75 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3447,93 грн. штраф (процентна складова).

На час виникнення спірних правовідносин між сторонами була чинною інша редакція Умов та правил надання банківських послуг, отже суд бере до уваги тарифи та умови, зазначені в самій заяві, так інших документів, які були б підписані обома сторонами кредитного договору під час його укладання - суду не надано.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вважає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами і тарифами складає між ним і банком кредитний договір, отже, відповідач був ознайомлений з указаними Умовами, банк надав повну інформацію про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві ( і з подальшими змінами - також зобов`язується ознайомлюватися самостійно).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-37цс15, яка є обов`язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір. Пунктом цих Умов передбачено, що позичальник зобов`язується погасити заборгованість за кредитом у повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом проценти, та комісії на умовах цього Договору.

Пунктом 1.1.3.2.3 передбачено право банку змінювати самостійно Тарифи банку, а також інших умов обслуговування рахунків.

Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому суду не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року та Постанові від 22 березня 2017 року № 6-2320цс16.

Отже, з умов укладеного між сторонами договору не вбачається нарахування відсотків на заборгованість у розмірі 34,80 % з 01.09.2014 року та 43,20 % річних з 01.04.2015 року, оскільки тарифами Банку, чинними на момент укладення договору (адже змін істотних умов договору в установленому законом порядку позивачем не надано і на таке відсутнє посилання в позові), передбачена базова ставка 30,00 % річних.

Останній платіж у розмірі 168,25 грн. на погашення тіла кредиту позичальник здійснила 01.08.2015 року.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

За такого, суд приходить до висновку про те, що загальний трирічний строку позовної давності позивачем не пропущено.

Заборгованість по процентам становить 3485,98 грн. (виходячи з 30,00% річних на суму заборгованості за кредитом 3873,31 грн. х 3 роки).

Що стосується вимог про стягнення заборгованості по комісії, то як зазначено вище та узгоджується з правовою позицією ВСУ по справі № 6-2320цс16, то Умови, якими передбачена сплата комісії не містять підпису відповідача. Таким чином відсутнє підтвердження того, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав він на себе зобов`язання зі сплати комісії в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

За такого, суд доходить обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом у сумі 3485,98 грн. та штрафів, а у задоволенні вимог про стягнення пені та комісії у сумі 3231,75 грн. - відмовити за необгрунтованістю.

Що стосується стягнення штрафів, то їх сума, що підлягає стягненню, становить 500,00 грн. (фіксована частина) та 367,96 грн. процентної складової пропорційно до задоволених позовних вимог.

Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 8227,25 грн.

Посилання відповідача щодо погашення у 2015 році кредиту на суму 2800 грн. суд не приймає до уваги, оскільки на підтвердження зазначених обставин відповідачем суду доказів не надано.

Згідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 554, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов`язань, узятих на себе за договорами, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 197,34 грн. (8227,25грн.(сума задоволених вимог):72906,45 грн.(сума позовних вимог) х100%=0,112 х 1762,00 грн.).

Керуючись ст. ст. 4, 81, 141, 259, 263-265, 353-354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за договором в сумі 8227,25 грн., з якої: заборгованість за кредитом 3873,31 грн., заборгованість по процентам 3485,98 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 367,96 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) судовий збір у розмірі 197,34 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Гаврасієнко