24.05.2019
Справа №642/2279/19
Провадження№4-с/642/19/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 р. м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі: головуючого- судді Шрамко Л.Л., з участю секретаря- Тугая К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ у Харківській області Головка Віталія Леонідовича про арешт коштів боржника

встановив:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ у Харківській області Головка Віталія Леонідовича у виконавчому провадженні № 49185597 від 03.05.2018 року про накладення арешту на його рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, на який він отримує заробітну плату, неправомірною; зобов`язати державного виконавця скасувати вказану постанову, скасувати арешт з рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, що належить йому, на який він отримує заробітну плату.

Також подав заяву про поновлення пропущеного строку на подання скарги, посилаючись на те, що неодноразово звертався зі скаргами та заявами до державного виконавця та начальника виконавчої служби, однак його правомірні вимоги не було задоволено. Вказані причини пропуску строку просив визнати поважними.

В обґрунтування скарги зазначає, що арешт накладено у виконавчому провадженні про стягнення з нього заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Накладення арешту на заробітну плату, яка є єдиним джерелом його доходу, є незаконним, суперечить ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 8 Конвенції Міжнародної організації праці №95 "Про захист заробітної плати", ч. 1 ст. 8 Конвенції Міжнародної організації праці №95 "Про захист заробітної плати", які ратифіковані Верховною Радою України.

Заявник ОСОБА_3 та державний виконавець Єгорова-Луценко Т.П. подали заяву про розгляд скарги у їх відсутності.

Державний виконавець Єгорова-Луценко Т.П. надала письмові заперечення, в яких зазначила, що постанова є законною, постанова про арешт коштів боржника направлена до 14 банківських установ.

Представник стягувача- АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду скарги, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних для розгляду скарги по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В провадженні державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ у Харківській області Головка Віталія Леонідовича перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1000/11, виданого Ленінським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № 56/А-07 від 21.12.2007 року у розмірі 4 209 290, 95 грн.

3 травня 2018 року державним виконавцем Головком В.Л. винесена постанова про арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на тих, що будуть відкриті.

На підставі вказаної постанови накладено арешт на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005.

Згідно з довідкою ТОВ «Геомакс» № 2 від 14.06.2018 співробітнику ОСОБА_1 нарахована заробітна плата сумі 22 686, 00 грн., яка після утримання податків перерахована на його зарплатну карту НОМЕР_2 НОМЕР_3 банка «УкрСиббанк», МФО 351005, зі строком дії 10/20

Згідно з довідкою АВТ «УкрСиббанк» від 13.12.2018 в цьому банку 24.10.2017 відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 .

Заявник звертався на адресу державного виконавця та начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУ у Харківській області з заявами від 14 грудня 2018 року, від 21.01.2019 року, від 26 березня 2019 року про скасування арешту, посилаючись на, те, що його позбавлено єдиного джерела існування

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з положеннями ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заявником доведено, що він неодноразово звертався з заявами та скаргами щодо скасування постанови про накладення арешту на його рахунок, однак його звернення не мали позитивного результату.

За таких обставин суд вважає, що передбачений п. «а» ч.1 ст. 449 ЦПК України 10- денний строк для звернення до суду зі скаргою він пропустив з поважних причин, а тому заява про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 48 Закону «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

За змістом статей 1, 8 Конституції України Україна є правовою державою. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Законом ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція ) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст. 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України регулюється Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як зазначено у ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Таким чином, накладення арешту на рахунок заявника, відкритий в АТ «УкрСиббанк» відповідно до постанови відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ у Харківській області Головка Віталія Леонідовича від 03.05.2018 року, унеможливлює отримання ним залишкових коштів після стягнення 20 % заробітної плати в порядку виконання виконавчого напису.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням вказаних обставин справи та правових норм суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Слід визнати постанову державного виконавця від 03.05.2018 року неправомірною лише в частині накладення арешту на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, та зобов`язати державного виконавця скасувати арешт з цього рахунку, оскільки на вказаний рахунок перераховується його заробітна плата.

В інший частині постанова про накладення арешту є правомірною.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 89, 127, 258-261,447-451 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до суду з вказаною скаргою.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ у Харківській області Головка Віталія Леонідовича від 03.05.2018 року у виконавчому провадженні № 49185597 в частині накладення арешту на рахунок Шпака ОСОБА_5 № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, неправомірною.

Зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ у Харківській області, у провадженні якого перебуває вказане виконавче провадження, скасувати арешт з рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, що належить ОСОБА_1 .

В інший частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Л.Л. Шрамко