Справа № 453/1502/18
№ провадження 2/453/120/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 вересня 2019 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судового засідання Корнута Т.Б.,

з участю представника позивача адвоката Кручка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні орендованим майном, -

в с т а н о в и в:

Позивач ФОП ОСОБА_1 18.12.2018 року звернувся у суд з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якій просить усунути йому перешкоди у користуванні об`єктом оренди нежитловим приміщенням загальною площею 36, 0 кв. м., що знаходиться у АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідачів відновити електропостачання та припинити вчинення будь-яких інших дій, що безпосередньо чи опосередковано перешкоджатимуть реалізації прав позивача на майно, одержане за договором оренди нежитлового приміщення від 01.08.2017 року. Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідачів у солідарному порядку.

Ухвалою судді від 11.01.2019 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів, які не є підприємцями, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання.

Ухвалою підготовчого засідання від 02.04.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду.

Розгляд справи по суті відбувався у судових засіданнях, котрі мали місце 26.07.2019 року та 24.09.2019 року.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачі у справі є співвласниками по 6/100 ідеальній частині нежитлового приміщення, розташованого у АДРЕСА_1 . Фактично зазначене приміщення поділене на окремі частини, одне з котрих, площею 36 м2, знаходиться у володінні відповідача ОСОБА_2 .. 01.08.2017 року між зазначеним відповідачем та позивачем, який має статус фізичної особи-підприємця, укладено договір оренди вищевказаного нежитлового приміщення площею 36 кв. м., термін договору становить два роки, одинадцять місяців та діє до 30.06.2020 року включно. Позивач, уклавши з відповідачем ОСОБА_2 договір оренди нежитлового приміщення, почав використовувати його для здійснення підприємницької діяльності, зокрема за укладеним контрактом облаштував у ньому центр обслуговування абонентів мережі мобільного зв`язку «Київстар», котрий працює й надалі. Крім того, до позивача перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу у сумі 603 696 грн. 60 коп., котрі судом були присуджені до стягнення. У зв`язку з цим, на переконання позивача, відповідач ОСОБА_2 , а також відповідач ОСОБА_3 , який є колишнім тестем останнього, почали чинити позивачеві усілякого роду перешкоди з метою унеможливити належне здійснення в орендованому приміщенні підприємницької діяльності. Так, 13.12.2018 року у кінці робочого дня обоє відповідачів як співвласники предмета орендованого майна, відключили приміщення від загальної мережі електропостачання шляхом від`єднання від ввідного розподільного щитка електроенергії цілісного об`єкта нерухомого майно, і орендоване приміщення залишається не підключеним до електромережі й досі. Після вчинення відповідачами таких дій позивач змушений був придбати акумулятори із зарядними пристроями, котрих вистачає на освітлення приміщення та робочих вітрин і продовжувати працювати за укладеним із компанією «Київстар» контрактом, умови котрого не може порушити. Оскільки відповідачі у добровільному порядку відмовляються усунути позивачеві перешкоди у користуванні орендованим майном, він, посилаючись на ст. ст. 15-16, 626, 629, 759 ЦК України та ст. ст. 5, 28 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», положення котрого застосовуються й при оренді приватного майна, був змушений звертатися у суд із даним позовом в обраний спосіб захисту.

Позивач та його уповноважений представник адвокат Кручок В.С. у судовому засіданні 26.07.2019 року позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, що у ньому викладені. У подальшому, після оголошеної судом перерви, позивач у судове засідання 24.09.2019 року не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, а його уповноважений представник адвокат Кручок В.С. у судовому засіданні 24.09.2019 року наполягав на викладеній вище позиції надалі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче та судові засідання у справі не з`являвся, про причини своєї неявки кожного разу суд не повідомляв, відзиву на позовну заяву у запропоновані судом строки та порядку не подав.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні 26.07.2019 року проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі з тих підстав, що вважає укладений 01.08.2017 року між відповідачем ОСОБА_4 та позивачем у справі договір оренди нежитлового приміщення нікчемним, оскільки на примірнику такого, котрий міститься у позивача, відсутній відтиск печатки позивача як фізичної особи-підприємця. Натомість такий відтиск печатки наявний на примірнику, котрий міститься у відповідача ОСОБА_2 .. Крім того, договір оренди нежитлового приміщення, на переконання зазначеного відповідача, повинен був укладатися з обома співвласниками цього приміщення, тобто й з ним, чого зроблено не було. Тому вважає, що позивач незаконно користується спірним приміщенням, а тому повинен його звільнити. Оскільки позивач звільняти приміщення у добровільному порядку відмовляється, то вони з відповідачем ОСОБА_2 у грудні 2018 року відключили належне їм приміщення від електропостачання у цілому, так як переживають про його цілісність та схоронність в силу використання позивачем електроенергії не у передбачений законом спосіб. Враховуючи наведене, просив у позові відмовити за безпідставністю. У подальшому, після оголошеної судом перерви, відповідач ОСОБА_3 у судове засідання 24.09.2019 року не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, давши належу оцінку показам свідків та зібраним письмовим доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд, перевіряючи порушення прав позивача щодо користування орендованим майном, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Так, рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 19.06.2019 року у цивільній справі № 453/107/19, провадження № 2/453/167/19, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності на майно (копія міститься у справі, а. с. 79-81), котре 06.08.2019 року набрало законної сили, була встановлена належність обом відповідачам у даній справі на праві спільної часткової власності (по 6/100 частин у кожного) нежитлового приміщення, яке розташоване у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Відтак, зазначені обставини в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказування у межах даної справи, оскільки у її розгляді беруть участь ті самі особи, щодо яких вони встановлені.

Вищевказаним судовим рішенням позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності на майно, задоволено. Виділено у натурі ОСОБА_3 50/100 частин спільного майна нежитлового приміщення магазину за адресою будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 52,6 м2, яка складається з вбудованих приміщень магазину: у житловому будинку «А-2» 1-й поверх: торговий зал «3» площею 23,0 м2, кладова «4» площею 8,7 м2, санвузол «22» площею 2,1 м2, коридор «23» площею 3,3 м2, торговий зал «24» площею 15,5 м2. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на нежитлове приміщення магазину, що розташоване за адресою будинок АДРЕСА_1 .

Зібраними матеріалами у даній справі встановлено, що частина раніше належного відповідачам на праві спільної часткової власності нежитлового приміщення площею 36 м2 у АДРЕСА_1 , після виділу частки у ньому відповідачеві ОСОБА_3 , залишилася у власності відповідача ОСОБА_2 ..

Судом встановлено й те, що зазначене нежитлове приміщення площею 36,0 м2 у АДРЕСА_1 є предметом договору оренди нежитлового приміщення, укладеного між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем як фізичною особою-підприємцем 01.08.2017 року (копія міститься у справі, а. с. 10-11), термін дії цього договору становить два роки одинадцять місяців та припиняє свою чинність 01.07.2020 року.

Суд у судовому засіданні 26.07.2019 року оглянув наявний у позивача примірник вищевказаного договору в оригіналі, на котрому відтиск печатки позивача як фізичної особи підприємця на його підписі відсутній, що, зрештою, не вимагається законом. Натомість наявний у відповідачів примірник такого договору, де наявний відтиск цієї печатки, відповідачами суду в оригіналі для дослідження не надано, а надано лише його незасвідчену копію (а. с. 83-84). Більше того, текст договору, що міститься у наявних у сторін примірниках договорів (виходячи із дослідження їх копій), є однаковим, у зв`язку з чим суд критично оцінює надані відповідачем ОСОБА_3 пояснення на заперечення проти позову у цій частині, зокрема щодо нікчемності договору оренди нежитлового приміщення.

Аналогічною є позиція суду і з приводу тверджень відповідача ОСОБА_3 про нікчемність договору оренди нежитлового приміщення з тих причин, що він укладений лише із відповідачем ОСОБА_2 як одним із співвласників об`єкта нерухомого майна. Так, судом встановлено про обізнаність відповідача ОСОБА_3 як іншого із співвласників приміщення про укладення такого договору, а при наявному вищевказаному рішенні Сколівського районного суду Львівської області від 19.06.2019 року у цивільній справі № 453/107/19, провадження № 2/453/167/19, котре набрало законної сили і на підставі котрого відбувся виділ належної зазначеному відповідачеві частини нежитлового приміщення із припиненням права спільної часткової власності обох відповідачів, відповідач ОСОБА_3 не може вважатися власником тієї частини нежитлового приміщення, котре є предметом оренди, так як таке після виділу залишилося у власності відповідача ОСОБА_2 , який, власне й укладав договір оренди нежитлового приміщення.

Отже, укладений відповідачем ОСОБА_2 та позивачем 01.08.2017 року договір оренди нежитлового приміщення є чинним, його нікчемність не доведена, як і не встановлена у передбаченому законом порядку його недійсність. Не надано суду доказів й на підтвердження розірвання договору оренди нежитлового приміщення. Відтак, умови такого договору повинні виконуватися належним чином.

З пояснень присутніх у судовому засіданні 26.07.2019 року сторін та зібраних матеріалів справи (а. с. 19, 39-40) вбачається, що 13.12.2018 року у кінці робочого дня обоє відповідачів за своєю взаємною згодою як співвласники на той час цілісного приміщення, у котре входить також предмет оренди за договором від 01.08.2017 року, відключили це приміщення від загальної мережі електропостачання шляхом від`єднання від ввідного розподільного щитка електроенергії, внаслідок чого орендоване позивачем приміщення залишилося без електропостачання, а позивач змушений був придбати акумулятори із зарядними пристроями для освітлення орендованого приміщення. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження відновлення до цього приміщення електропостачання станом на дату ухвалення даного рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК Украни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України припинення дії, яка порушує право, а також відновлення становища, яке існувало до порушення, визначено одними із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Найм (оренда) майна врегульовується положеннями параграфу 1 глави 58 ЦК України (ст. ст. 759-786 ЦК України) та передбачає укладення відповідного договору, що сторонами у справі дотримано.

У свою чергу, пунктом 6.1.2. укладеного між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем 01.08.2017 року договору оренди нежитлового приміщення, з-поміж іншого, визначено такий обов`язок орендодавця як не вчиняти дій, котрі б перешкоджали орендарю користуватися орендованим майном на умовах цього договору.

Суд переконаний, що вчинення відповідачем ОСОБА_2 як орендодавцем майна дій, пов`язаних із відключенням об`єкта оренди від електропостачання, є неналежним виконанням свого обов`язку за договором. У свою чергу, дії відповідача ОСОБА_3 як колишнього співвласника майна, у котре входив об`єкт оренди, суперечать чинному законодавству та порушують право позивача на належне користування об`єктом оренди на відповідній правовій підставі.

Відтак, порушене право позивача як орендаря нежитлового приміщення площею 36,0 м2, розташованого у АДРЕСА_1 , підлягає захисту у спосіб відновлення до цього приміщення електропостачання. При цьому, усунути таке порушення поряд із відповідачем ОСОБА_2 як власником та орендодавцем зазначеного нежитлового приміщення слід зобов`язати також й відповідача ОСОБА_3 , оскільки саме у нього як власника виділеної частини об`єкта нерухомого майна, розташованого у АДРЕСА_1 , після такого виділу, надалі знаходиться доступ до розподільного щитка електроенергії до обох об`єктів, що ним не заперечувалося у судовому засіданні.

Разом з тим, суд не вправі захищати права позивача, котрі станом на дату звернення до суду із даним позовом та розгляду справи по суті не вважаються порушеними, так як захист прав особи, що можуть бути порушеними у майбутньому, суперечить засадам цивільного судочинства.

За таких усіх перелічених вище встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Зокрема слідзобов`язати відповідачів усунути позивачеві перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням площею 36,0 м2, розташованому у АДРЕСА_1 , котре є предметом оренди згідно договору оренди нежитлового приміщення, укладеного між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем 01.08.2017 року терміном до 30.06.2020 року включно, шляхом відновлення до зазначеного нежитлового приміщення електропостачання. У задоволенні решти позовних вимог, зокрема щодо зобов`язання відповідачів припинити вчинення будь-яких інших дій, що безпосередньо чи опосередковано перешкоджатимуть реалізації прав позивача на майно, одержане за вищевказаним договором оренди нежитлового приміщення, - слід відмовити.

Судові витрати у справі слід розподілити між сторонами у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України. Так, сплачений позивачем при пред`явленні позову судовий збір у мінімальному розмірі 704 грн. 80 коп. (квитанція № 45 від 18.12.2018 року) слід покласти на відповідачів порівну, тобто по 352 грн. 40 коп. на кожного. Інші судові витрати у справі, котрі полягають у витратах позивача на професійну правничу допомогу, у розмірі 5 000 грн. (акт № 1 здачі-приймання виконаних робіт від 19.12.2018 року; розписка адвоката про отримання коштів від 19.12.2018 року), слід покласти на усіх сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто, 2 500 грн. гонорару адвоката слід залишити за позивачем, а решту зазначеного гонорару слід стягнути на користь останнього з відповідачів, зокрема по 1 250 грн. з кожного.

Таким чином, з кожного з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у справі у розмірі 1 602 грн. 40 коп. (352 грн. 40 коп. + 1 250 грн. = 1602 грн. 4о коп.).

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81, 89-90, 95, 141, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні орендованим майном, - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням площею 36,0 кв. м., розташованому у АДРЕСА_1 , котре є предметом оренди згідно договору оренди нежитлового приміщення, укладеного між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 01.08.2017 року терміном до 30.06.2020 року включно, - шляхом відновлення до зазначеного нежитлового приміщення електропостачання.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 Богдановича 1 602 (одна тисяча шістсот дві) грн. 40 коп. судових витрат у справі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 Богдановича 1 602 (одна тисяча шістсот дві) грн. 40 коп. судових витрат у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Суддя В.Я. Микитин

Повне рішення складене 25 вересня 2019 року.