ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3086/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" вересня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув в судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (зараз - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», далі по тексту - АТ КБ «Приватбанк», банк, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 29 401,53 грн.

Ухвалою від 14.11.2017 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду.

24.01.2018 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про те, що її чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і після його смерті вона прийняла спадщину - 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

У березні 2019 р. позивач подав уточнену позовну заяву, згідно якої заявив до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) вимогу про стягнення боргу за кредитними зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_2 у розмірі 17 538,86 грн.

Ухвалою від 17.07.2019 суд залучив до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_1 .

Вимоги позивача до ОСОБА_1 обґрунтовані такими обставинами. Відповідно до укладеного договору від 16.11.2013 ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Він підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті www.privatbank, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, та надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На дату смерті він мав перед банком

заборгованість за відсотками в розмірі 17 538,86 грн. Відповідно до положень ЦК України кредитні зобов`язання ОСОБА_2 перейшли до його спадкоємців. Спадкоємцем померлого позичальника є його дружина ОСОБА_1 , яка зобов`язана задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 викликалась в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем свого проживання, проте судова повістка повернулася без вручення з відміткою «Адресат відсутній».

Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, його неявку в судове засідання та неподання ними відзиву на позов, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

16.11.2013 між АТ КБ «Приватбанк» (банком) та ОСОБА_2 (клієнтом) шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено договір, предметом якого є видача банком клієнту кредитної картки «Універсальна» у національній валюті України.

Підписанням Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_2 підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку.

Враховуючи загальні ознаки зобов`язань, зафіксовані у вищевказаному договорі, суд дійшов висновку, що позивач та ОСОБА_2 уклали договір кредитування рахунку, який за своєю юридичною природою є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання клієнта до запропонованого договору в цілому (частина 1 статті 634 ЦК України).

Договором передбачено, що за користування кредитом протягом 55 днів пільгового періоду нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01% річних, а за користування кредитною лінією понад встановлений строк клієнт сплачує проценти в розмірі 2,5% в місяць (30% річних).

Щодо зміни кредитного ліміту діє правило, встановлене пунктом 2.1.1.2.3 Умов і Правил надання банківських послуг, а саме: клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами, з розрахунку 360 календарних днів на рік (пункт 2.1.1.12.6. Умов і Правил надання банківських послуг).

Згідно з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» клієнт зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти щомісячно, до 25 числа місяця, який слідує за звітним, в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості.

Згідно з умовами, визначеними пунктом 5.12. Умов і Правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

Судом встановлено, що банк відкрив ОСОБА_2 картковий рахунок, видав кредитну картку та здійснював їх обслуговування.

Протягом строку кредитування відповідно до Умов і правил надання банківських послуг змінювався розмір процентної ставки, який становив: з 16.11.2013 - 30,00% річних, з 01.09.2014 - 32,40% річних, з 01.04.2015 - 42,00% річних.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що ОСОБА_2 користувався кредитними коштами і періодично вносив платежі на погашення заборгованості. Останній платіж на погашення кредиту ОСОБА_2 здійснив у грудні 2014 р., після чого будь-які сплати на користь банку припинив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Відповідно до положень статті 1069 ЦК України права і обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику і кредит (параграфи 1, 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що на момент смерті ОСОБА_2 він мав перед банком заборгованість за відсотками в розмірі 17 538,86 грн.

Доказів, які б підтверджували протилежне, суду не надано.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

За змістом положень цивільного законодавства у спадщину переходять усі цивільні права та обов`язки спадкодавця за винятком тих з них, які є невідчужуваними, нерозривно пов`язані з його особою, а відтак не здатні передаватися іншим суб`єктам.

Кредитні зобов`язання не є зобов`язаннями, які нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а отже вони входять до складу спадщини на загальних підставах.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак строк, впродовж якого спадкоємець зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, законом не встановлений, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у справі № 489/2924/16-ц (постанова від 15.03.2018).

Сьома київська державна нотаріальна контора повідомила суду, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 не заводилась, проте з наявної в матеріалах справи заяви відповідача ОСОБА_1 вбачається, що вона зареєстрована за однією з ОСОБА_2 адресою і після його смерті прийняла спадщину - 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

За даними КП "Київське місце бюро технічної інвентаризації" вищевказана квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних долях.

Діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки мають право на спадкування за законом у першу чергу (стаття 1261 ЦК України).

Доказів прийняття спадщини іншими спадкоємцями першої черги суду не надано.

За приписом статті1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з приписами статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми та ураховуючи, що жодних заперечень проти позову та доказів, які б спростовували вимоги позивача, відповідачем не надано, суд вбачає підстави для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» шляхом стягнення боргу спадкодавця зі спадкоємця ОСОБА_1 .

З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» борг за зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_2 за кредитним договором в сумі 17 538 грн. 86 коп. та судовий збір в сумі 1 600 грн., а усього 19 138 грн. 86 коп.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код ЄДР 14360570, рахунок № НОМЕР_1 , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп невідомий.

Рішення суду набирає законної сили, якщо після закінчення строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: