Постанова

Іменем України

14 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 154/1366/16

провадження № 61-22591св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Волиньгаз»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Волинській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області, у складі судді Лященка О. В., від 04 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області, у складі колегії суддів: Данилюк В. А., Киці С. І., Шевчук Л. Я., від 18 липня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Волиньгаз» (далі - ПАТ «Волиньгаз»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Волинській області (далі - Держспоживінспекція у Волинській області) про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 31 жовтня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання. Оскільки позивачу нараховується субсидія, він оплачує спожитий газ у розмірі обов'язкового платежу в межах соціальної норми споживання, що підтверджується банківськими квитанціями. Щомісячні показники лічильника газу перевіряються контролером відповідача. Відповідач з листопада 2015 року надсилає рахунки за кожен розрахунковий місяць, що дає можливість споживачу здійснювати перевірку достовірності фактичної кількості спожитого газу із урахуванням відповідного тарифу. Відповідач розпочав надавати недостовірну інформацію впродовж січня-травня 2015 року, що призвело до переплати позивачем вартості послуг з газопостачання. Скарга позивача керівництву відповідача залишилась без задоволення. У відповідь на звернення позивача Держспоживінспекція у Волинській області порадила звернутися до суду для вирішення спору у судовому порядку. У зв'язку із протиправними діями відповідача позивач та його дружина зазнали душевних страждань.

Із урахуванням зазначеного, збільшивши позовні вимоги, позивач просив позов задовольнити, визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача при наданні послуг з газопостачання, якими порушенні права споживача. Стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн. Стягнути на користь позивача завдану неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача майнову шкоду у розмірі 536, 40 грн за шахрайську крадіжку 149 м. куб. природного газу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів порушення його прав споживача послуг з газопостачання, не довів факту безпідставного нарахування плати за спожитий газ, а відтак відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок крадіжки газу відповідачем та стягнення моральної шкоди.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 18 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено факту безпідставного нарахування плати за спожитий газ, а тому і відсутні підстави для стягнення майнової та моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У серпні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 18 липня 2017 року і ухвалити нове рішення, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішенні справи судом першої інстанції було порушено положення статті 10 ЦПК України, 2004 року. Судами попередніх інстанцій не надана належна оцінка наявним у справі доказам, які підтверджують порушені відповідачем права позивача, як споживача послуг. Відповідачем порушено умови договору газопостачання, який укладено між сторонами спору, зокрема в частині нарахування вартості спожитих позивачем послуг.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У поданих запереченнях на касаційну скаргу ПАТ «Волиньгаз» посилається на те, що судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права, при розгляді справи не було допущено порушення норм процесуального права, а доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті рішень судів попередніх інстанцій. Судами в повному обсязі досліджено наявні у матеріалах справи докази, яким надана належна оцінка.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Сторони по справі перебувають у договірних відносинах, послуги з газопостачання споживачу ОСОБА_4 надаються безперервно за адресою: АДРЕСА_1. Розрахунки за послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 здійснюються за показаннями лічильника газу, встановленого за місцем проживання споживача по вказаній адресі відповідно до затверджених тарифів на газ із врахуванням пільгової норми споживання (категорія діти війни - 25 %) та наданої субсидії.

Показник лічильника газу на 30 листопада 2015 року за квитанцією споживача по оплаті за газ від 11 грудня 2015 року становив 31 526 куб. м. Переданий споживачем показник лічильника газу на 29 лютого 2016 року становив 32 850 куб. м. Протягом січня-березня місяців 2016 року показники лічильника споживачем не передавались, у зв'язку з чим газорозподільним підприємством відповідно до положення пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем за вказаний період визначено фактичний об'єм розподілу та споживання природного газу по об'єкту споживача на рівні планового місячного об'єму споживання на відповідний період.

Соціальну норму - 1200 куб. м природного газу за ціною 3,6 грн за 1 куб. м споживачем використано у повному обсязі в січні місяці 2016 року, весь інший використаний понад зазначену норму об'єм газу за період січень-квітень місяці 2016 року (1090 куб. м) розраховано за ціною 7, 188 грн за 1 куб. м. із врахуванням пільгової норми споживання.

В березні місяці 2016 року на підставі звернення споживача ОСОБА_4 від 02 березня 2016 року газорозподільним підприємством за період з 01 квітня 2015 року по 29 лютого 2016 року проведено коригування обсягів спожитого природного газу відповідно до показників лічильника газу, зафіксованих в платіжних документах (квитанціях) споживача, та здійснено відповідний перерахунок оплати за газ за вказаний період із врахуванням пільгової норми споживання, субсидії та вимог норм чинного законодавства із застосуванням диференційованих роздрібних цін на природний газ, залежно від виду та обсягів використання природного газу, про що листом було повідомлено заявника.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Правовідносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) -споживачами газу були врегульовані Правилами надання населенню послуг з газопостачання (далі - Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року.

Згідно пункту 10 Правил розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання та/або видів (напрямів) споживання природного газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 583 від 03 березня 2015 року були встановлені роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення, зокрема у разі використання природного газу для індивідуального опалення або комплексного споживання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води): у період з 01 травня по 30 вересня (включно) -7,188 грн за 1 куб. м; у період з 01 жовтня по 30 квітня (включно): за обсяг, спожитий до 200 куб. м природного газу на місяць (включно), - 3, 600 грн за 1 куб. м; за обсяг, спожитий понад 200 куб. м природного газу на місяць, - 7,188 грн за 1 куб. м.

Змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 872 від 30 жовтня 2015 року до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», визначено, що на період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно) діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, в розмірі, визначеному постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 03 березня 2015 року № 583.

Відповідно пункту 4 глави 4 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем, який набув чинності 27 листопада 2015 року, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов'язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п'яти діб (до 05 числа включно) надавати їх оператору газорозподільних систем (ГРМ) у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання оператором ГРМ до 06 числа місяця показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об'єм розподілу та споживання природного газу по об'єкту споживача за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об'єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно проінформує про покази лічильника газу, формування об'єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Відповідно до пункту 17 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (Постанова втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 13 липня 2016 року № 442), розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено порушення його прав в результаті безпідставного нарахування плати за спожитий природний газ.

Як встановлено судами, протягом січня-березня місяців 2016 року показники лічильника споживачем не передавались, у зв'язку з чим газорозподільним підприємством відповідно до положення пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем за вказаний період визначено фактичний об'єм розподілу та споживання природного газу по об'єкту споживача на рівні планового місячного об'єму споживання на відповідний період.

Вказані обставини позивачем не спростовані, доказів про вчасність передачі позивачем показань лічильника оператору ГРМ останнім не надано.

Окрім того, у березні місяці 2016 року на підставі звернення ОСОБА_4 від 02 березня 2016 року газорозподільним підприємством за період з 01 квітня 2015 року по 29 лютого 2016 року проведено коригування обсягів спожитого природного газу відповідно до показників лічильника газу.

Позивачем не доведено, що внаслідок неправомірних дій ПАТ «Волиньгаз» йому неправильно було нараховано вартість спожитого природного газу.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи те, що позивач не довів протиправність дій відповідача, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Приймаючи до уваги недоведеність заявлених позивачем вимог, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій. Судами правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки про задоволення позовних вимог на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 18 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта