Дата документу 02.05.2019
Справа № 320/7640/18
02 травня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Купавської Н.М.
при секретарі Діденко Т.Ю.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до неповнолітньої ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Мелітопольська районна державна адміністрація Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщення в будинку АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що йому належить на праві особистої власності вищевказаний будинок. У вказаному будинку була зареєстрована його донька ОСОБА_3 та онука ОСОБА_2 , 2002 року народження. У 2016 році донька знялась з реєстрації в будинку та поїхала працювати в Росію. Однак, онука залишилась зареєстрованою в будинку. Так, з 2016 року онука в будинку не проживає, її речі відсутні. На теперішній час позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.
В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, судова повістка, що направлялась за зареєстрованим місцем проживання, повернулась з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» та «непроживанням адресата».
Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу відповідача за зареєстрованим місцем її проживання.
Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Крім того, відповідач викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Отже, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано.
Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи у судове засіданні не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, орган опіки та піклування заперечує проти задоволення позовних вимог, до матеріалів справи доданок відповідний висновок.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Позивачу ОСОБА_1 належить на праві особистої власності жилий будинок АДРЕСА_1 , про що свідчить копія свідоцтва про право власності на жилий будинок від 23.09.1997 /а.с.6/ та копія Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 137731199 від 14.09.2018 року /а.с.7-11/.
У вищезазначеному будинку зареєстрована його онука неповнолітня ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 1177 від 16.10.2018 року /а.с.19/.
Мати неповнолітньої ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 і не проживає фактично у вищевказаному будинку з 2016 року, що підтверджується відомостями Новобогданівської сільської ради від 14.09.2018, № 1902 /а.с.12/.
В силу того, що неповнолітня онука зареєстрована в будинку позивача, але в ньому не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.
Крім того, комунальні послуги за проживання в будинку нараховуються на усіх осіб, які зареєстровані в ньому, а тому, позивач вимушений сплачувати їх за свій рахунок.
Відповідачка є членом сім`ї позивача, а саме: онукою, тому, згідно з чинним законодавством у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, тобто, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідача у будинку судом не встановлено.
Вирішуючи питання стосовно визнання неповнолітньої дитини, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного
Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.2 ст.29 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.
Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини непроживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.
Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.
Проаналізувавши наведені правові норми суд приходить до висновку, що інтереси дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що неповнолітня ОСОБА_2 у спірному будинку не мешкає. ЇЇ мати ОСОБА_3 також не проживає в спірному будинку і зареєстрована за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 , що є місцем проживання і її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 Залишення неповнолітньої зареєстрованою в спірному будинку суперечило б ст.9 Конвенції про права дитини та ст.160 СК України.
Відповідно до ст.1 та ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.
Згідно ч. 2 ст. 18 цього Закону діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення.
Таким чином, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що мати дитини разом із неповнолітньою донькою з 2016 року не проживає в будинку АДРЕСА_1 , з даного житла вони добровільно вибули в інше житло, а мати ще і знялась з реєстрації в спірному будинку, суд вважає, що неповнолітня онука позивача є такою, що втратила право користування жилим приміщенням в ньому.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 264, 265, 268, 280-284, 352-356 ЦПК України, ч.2 ст. 405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до неповнолітньої ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Мелітопольська районна державна адміністрація Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
СУДДЯ: