Справа № 638/9768/18
Провадження № 2/638/1576/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Тягуновій Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шоста Харківська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою ОСОБА_2 , в якій просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 30.01.2015 року між позивачем та відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.01.2015 в Шостій Харківській державній нотаріальній конторі між нею та відповідачем укладено договір довічного утримання, згідно якого вона передала у власність відповідачу належну їй на праві власності 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач в свою чергу прийняв на себе зобов`язання (п.п. 7,8 договору) згідно яких він зобов`язався забезпечувати її харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами на суму 500.00 гривень щомісячно. Крім цієї суми відповідач зобов`язаний був щомісячно сплачувати комунальні послуги за житловий будинок: за користування газом, за електроенергію, вивезення побутових відходів. А також поховати позивача, у разі смерті.

Однак, після укладення договору відповідач покладенні на нього обов`язки не виконує, не надає помісячної матеріальної допомоги, за комунальні послуги не сплачує, які нараховуються в тому числі і на нього, та які вона сплачує сама зі своєї пенсії. Крім того, не забезпечує її харчуванням та лікарськими засобами.

У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_1 , подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Третя особа державний нотаріус Шостої Харківської державної нотаріальної контори Головащенко О.Л., в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , належить на праві приватної власності 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 , право власності набуто таким чином: 1/6 частини - на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 15 березня 2007 року справа № 2-О-61/07, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 27 лютого 2009 року витяг № 22018788, реєстраційний № 26584245, запис № 1499 в книзі 1; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32904267 від 30.01.2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, номер запису про право власності: 8550383., а також 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 грудня 2010 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-4077, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 27.01.2011 року витяг № 28808063,реєстраційний № 26584245, запис № 1499 в книзі 1; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32904267 від 30.01.2015, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, номер запису про право власності : 8550400.

30.01.2015 в Шостій Харківській державній нотаріальній конторі між ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_2 , укладено договір довічного утримання (а.с. 7-8).

За умовами п. 1 договору позивач передала у власність відповідачу належну їй на праві власності 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Згідно п.п. 7, 8 цього договору відповідач зобов`язався довічно утримувати ОСОБА_1 , тобто забезпечувати її харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя. Крім того, відповідач зобов`язався сплачувати щомісячно комунальні послуги за житловий будинок, а також зобов`язався здійснити поховання позивача. (а.с. 7 зворотний бік)

Однак, відповідач не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені укладеним між ним та позивачем договором.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено в ст. 744 Цивільного кодексу України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

В силу ч.ч. 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Так, підстави для припинення укладеного договору шляхом розірвання визначені в п. 11 договору, а саме за згодою сторін, а у випадку не виконання істотних умов і відмови від добровільного розірвання однієї із сторін у судовому порядку.

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, яка надає це утримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем ОСОБА_2 , позову, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд приходить до висновку про доведеність обставин невиконання відповідачем умов договору довічного утримання (догляду) від 30.01.2015, а тому пред`явлений позивачем позов про розірвання договору підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 756 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

В розумінні ч. 1 ст. 756 Цивільного кодексу Цивільного кодексу України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 82, 89, 133, 141, 206, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 653, 744, 755, 756 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шоста Харківська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 30 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Головащенко О.Л., зареєстрований в реєстрі за № 1-68 та повенути сторони в первісний стан.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Семіряд