КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/12732/15-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/1375/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Мазурик О.Ф., Шкоріної О.І.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_3, на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року, ухвалене під головуванням судді Ладиченко С.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 39 911, 05 грн, яка складається із заборгованості по кредиту - 18 373,27 грн; прострочене заборгованості по кредиту - 6 992, 32 грн; заборгованості за відсотками - 14 545,46 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 23.09.2010 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 005-28537-230910, згідно умов якого відповідачу надано кредит у сумі 30 000 грн шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії (на день укладання договору ліміт встановлений у розмірі 10 000 грн) зі сплатою відсотків, визначених тарифами на обслуговування платіжних карток тарифний пакет «Класичний 2010». Строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань та несплатою коштів банк просив стягнути з нього суму заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2015 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 39 911, 05 грн. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.07.2017 заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 через представника подавапеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Посилається на те, що не був повідомлений про день та час судового розгляду. Суд не врахував, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками банку є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача та не може бути підставою для стягнення відповідних сум, також не може слугувати доказом безспірності розміру заборгованості. Розмір заборгованості судом не перевірено. Крім того позивачем не надані докази видачі кредиту.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2017 заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2015 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03.10.2018 рішення Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2017 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду апеляційної інстанції суд касаційної інстанції послався на те, що суд не розглянув клопотання, подане представником ОСОБА_2 13.12.2017 про застосування наслідків спливу позовної давності, вказуючи на те, що останній платіж здійснений у січні 2011 року, а банк звернувся до суду лише у серпні 2015 року. Крім того, судом не враховано, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано даних щодо номера карткового рахунку, який рахується за відповідачем, не вказано строк дії виданої картки та даних щодо перевипуску картки на новий термін та не досліджено, у які строки повинен погашатись кредит, розміри чергових платежів, факт наявності чи відсутності графіку погашення кредиту, а також щодо необґрунтованого розрахунку заборгованості з огляду на неможливість визначення правильності обчислення відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

У судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.09.2010 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 005-28537-230910.

Відповідно до п. 1.3 цього договору банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн, та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається.

Відповідно до умов кредитного договору кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором.

Також у відповідності до договору, держатель картки зобов'язаний щомісяця у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що банк виконав свої зобов'язання щодо видачі кредиту, а відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка за розрахунком, наданим банком складає 39 911, 05 грн, з яких заборгованість по кредиту - 18 373,27 грн; прострочена заборгованість по кредиту - 6 992, 32 грн; заборгованість за відсотками - 14 545,46 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За матеріалами справи встановлено, що між сторонами 23.09.2010 укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки.

Відповідно до п. 1.3 цього договору банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн, та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається.

Відповідно до п. 1.5 договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових умов.

Відповідно до п. 4.1 Правил здійснення операцій за картковими рахунками, відкритими фізичним особам, затверджених головою Ради директорів ТОВ «КБ «Дельта» 12.04.2007 держатель використовує картку в розмірі витратного ліміту як засіб для проведення безготівкових розрахунків за товари/послуги, для перерахування коштів з рахунку на рахунки інших осіб, а також як засіб для отримання готівкових коштів в касах банків, через банкомати та для інших операцій, передбачених договорами сторін і законодавством України.

Відповідно до п. 4.3 та п. 4.4 строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки. Дія картки автоматично припиняється після закінчення останнього дня строку дії, зазначеного на лицьовій стороні картки. У разі наявності руху коштів по картковому рахунку держателя протягом останніх трьох місяців дії картки, картка автоматично перевипускається на той самий строк та діє на умовах, визначених цим договором.

Позивач зазначив, що відповідачу при укладенні договору була видана картка № 891045 та строк дії цієї картки встановлений 24 місяці. Зазначену обставину визнала і представник відповідача ОСОБА_4

Позивач вказує, що оскільки станом на дату закінчення дії картки відповідач не мав заборгованості та був наявний рух коштів по картковому рахунку держателя протягом останніх трьох місяців дії картки, картка автоматично була перевипущена.

Відповідно до виписки по рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 останній з вересня 2010 року по лютий 2014 року активно користувався карткою здійснюючи покупки в торгово - сервісній мережі та інтернет, знімав грошові кошти через банкомат, поповнював рахунок, отримував виплати за програмою «повертаємо гроші», погашав заборгованість за кредитним договором.

Відтак доводи представників відповідача про те, що останній користувався карткою лише до січня 2011, заборгованості за цей період не мав, а надалі карткою не користувався спростовуються випискою по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 № /0921 за період з 23.09.2010 по 18.06.2015.

Будь - яких доказів на спростування виписки по рахунку, наданої банком відповідач не надав.

Відповідно до п. 2.3 та п. 2.4 договору за відкриття карткового рахунку держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах. Проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом нараховуються банком у валюті рахунку щоденно, на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня виходячи з кількості днів в періоді нарахування (факт/факт). При нарахуванні процентів враховується день виникнення та не враховується день повернення заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом по рахунку.

Тарифи на обслуговування платіжних карток тарифний пакет «Класичний 2010» підписаний відповідачем, що свідчить про те, що він обізнаний з порядком нарахування процентів за користування кредитною лінією, сплачував проценти за користування кредитом та будь - яких претензій до банку щодо неправильності нарахування таких процентів не заявляв. Будь - яких доказів на спростування розрахунку процентів за користування кредитом, наданому позивачем відповідач не надав.

З виписки по рахунку, а також із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач припинив сплачувати щомісячний необхідний платіж на погашення кредитної заборгованості з березня 2014 року.

З даним позовом до суду позивач звернувся у серпні 2015 року, відтак доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено позовну давність суперечать матеріалам справи.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені позовна давність застосовується в один рік.

Згідно з розрахунком заборгованості відповідачу нарахована пеня у сумі 225 грн, проте вимог про стягнення пені позивачем не заявлено.

Вимоги ж про стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентах за користування кредитом заявлені у межах позовної давності, а тому підлягають задоволенню.

Розрахунок, складений позивачем відповідач не спростував.

Представнику відповідача ОСОБА_4 при розгляді справи у апеляційному порядку було запропоновано надати свій контрозрахунок, проте остання відмовилася надати такий розрахунок, посилаючись на те, що відповідач не має заборгованості перед банком.

Відтак висновки суду першої інстанції про те, що відповідач має заборгованість у сумі, визначеній у розрахунку заборгованості є правильними.

Разом з тим, ухвалюючи рішення суд не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять даних про вручення повістки відповідачу.

Вказане порушення суд першої інстанції міг виправити, задовольнивши заяву про перегляд заочного рішення. Проте в ухвалі від 06.07.2017 суд не встановив причини неявки відповідача у судове засідання через неналежність його повідомлення про час і місце розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь - якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки за матеріалами справи встановлено, що відповідач не був повідомлений про день та час розгляду справи і у апеляційній скарзі відповідач посилається на такі обставини рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, МФО 380236) заборгованість за кредитом у сумі 18 373,27 грн, прострочену заборгованість по кредиту у сумі 6 992,32 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом у сумі 14 545,46 грн, що разом складає 39 911,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 399,11 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 07.05.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. Ф. Мазурик

О.І. Шкоріна