Справа №461/2972/19
Провадження №4-с/461/23/19
УХВАЛА

20.05.2019 року Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю: секретаря судового засідання Карваш О.В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника Канарьової Н. ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М., -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась в суд зі скаргою про порушення прав, завданих діями приватного виконавця, в якій просить визнати дії приватного виконавця протиправними, зупинити стягнення за постановою ВП №58774972 від 02.04.2019 року та зобов`язати приватного виконавця в межах процедури виконання виконавчого провадження за постановою здійснити дії з продажу предмету іпотеки в цілях задоволення вимог стягувача для погашення заборгованості у повному обсязі.

В обґрунтування поданої скарги, ОСОБА_1 покликається на те, що 11.04.2019 року отримала лист від приватного виконавця Баірової Н.М. з наступними документами: постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.04.2019 року №738/02-01, ВП №58774972, якою за заявою стягувача ПАТ «Дельта банк» прийнято до виконання виконавчий лист №1304/2601/12, виданий 09.06.2016 року Галицьким районним судом м.Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість в сумі 1 246 553,62 грн., а також по 910 грн. з кожного судових витрат, понесених банком; постанова про арешт майна боржника від 02.04.2019 року, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 та в якій зазначено, що арешт на майно накладається з метою реального виконання рішення та усунення можливості відчуження майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення; постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 02.04.2019 року в сумі 124 746,36 грн. Вважає дії приватного виконавця неправомірними та такими, що порушують її права з огляду на те, що виконавчий лист №1304/2601/12, виданий Галицьким районним судом м.Львова 09.06.2016 року вже подавався на виконання державному виконавцю 25.08.2016 року, №ВП 52039235, однак, виконавче провадження було завершене 14.12.2017 року поверненням виконавчого документу стягувачу з причин відсутності майна, на яке може бути звернуто стягнення, також вказує, що, оскільки заборгованість виникла за кредитним договором, забезпеченим іпотекою (заставою нерухомого майна), то згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, то Іпотекодержателем нерухомого майна, яким забезпечена вимога за кредитним договором, є саме стягувач ПАТ «Дельта банк». Нерухоме майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 . Арешт на це нерухоме майно, згідно з відомостями Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження №28877580 від 23.09.2011 року Франківським ВДВС ЛМУЮ. Продаж майна відбувається з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження. Таким чином, приватним виконавцем не здійснено жодних дій з цього приводу, а здійснюються дії по стягненню суми грошових коштів у розмірі заборгованості, яка не відповідає сумі виконавчого листа, а також суму винагороди у розмірі 124 746, 36 грн. Відтак, вважає, що права скаржника порушуються неналежним виконанням приватним виконавцем своїх дій, а також зловживанням стягувачем своїми правами в частині невиконання тих дій, які мають привести до погашення заборгованості у повному обсязі, зокрема, або шляхом реалізації предмета іпотеки, або задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та взаємовідліку з боржником. Натомість, стягувач неодноразово подає виконавчий лист до виконання державним і приватним виконавцям, які не виконують вимог чинного законодавства та не вчиняють дій, які не може в силу закону вчинити боржник ОСОБА_1 та які мають вчинити виконавці в межах процедури виконавчого провадження, що в свою чергу має привести до погашення заборгованості перед стягувачем у повному обсязі.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 . вимоги скарги підтримали, давши пояснення, аналогічні викладеним у такій.

Особа, дії якої оскаржуються приватний виконавець Баірова Н.М. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, наслідки неявки. Разом з тим, подала до суду відзив, в якому зазначила, що вважає скаргу на її дії необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки нею ще не вчинено дій щодо звернення стягнення ні на кошти, ні на майно боржника, а з моменту відкриття виконавчого провадження, ще не повністю проведено перевірку майнового стану боржника. Підстав не приймати виконавчий документ до виконання в неї не було, відтак, скеровано ряд запитів для визначення майнового стану боржника. Крім того, боржник не скористалась своїм правом звернутися до виконавця з пропозицією реалізувати якесь майно в першу чергу. Також, звертає увагу, що у заставодержателя/іпотекодавця немає обов`язку задовольняти свої вимоги за рахунок заставленного майна, а є лише таке право. Відтак, вважає, що боржником в скарзі не зазначено які саме рішення чи бездіяльність виконавця порушили її права та свободи та не надано про це доказів.

Ухвалою суду від 02.05.2019 року ПАТ «Дельта Банк» (стягувач у виконавчому провадженні) залучено до участі у розгляді скарги та належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, наслідки неявки. Проте, в судове засідання представник стягувача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши думку учасників, вивчивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що скарга на бездіяльність приватного виконавця Баірової Н.М. у виконавчому провадженні №58774972 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Львіської області Баірової Н.М. перебуває виконавче провадження №58774972 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості в сумі 1 246 553 грн. 62 коп. та про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 порівну в користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» по 910 грн. з кожного понесених Банком судових витрат.

В межах вказаного виконавчого провадження, 02.04.2019 року приватним виконавцем Баіровою Н.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 124746,36 грн., постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 , скеровано запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України із запитами про надання інформації про останнє місце роботи Боржника, про номери рахунків, відкритих юридичними та /або фізичними особами підприємцями, про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб, про осіб боржників, які отримують пенсії .

04.04.2019 року приватним виконавцем Баіровою Н.М. скеровано запити до Головного управління держгеокадастру у Львівській області та Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області про надання інформації про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за боржником.

На підставі наведеного, суд вважає, що вимога скаржника про зупинення стягнення за постановою ВП №58774972 від 02.04.2019 року є безпідставною, оскільки приватним виконавцем таке на даний час не здійснювалось.

Частиною 4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено виключний перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувану без прийняття, зокрема, виконавчий документ повертається, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до ч.5 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Стаття 48 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, відповідно до якого, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як вбачається з копій документів, долучених до матеріалів справи, приватним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з подальшим вчиненням виконавчих дій, в межах своїх повноважень, а відтак, вимога ОСОБА_1 про визнання дій приватного виконавця протиправними суд вважає такою, що не знайшла свого підтвердження належними доказами.

Одночасно, суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 не скористалась своїм правом, як боржник - звернутися до приватного виконавця з пропозицією реалізувати конкретне майно чи предмети в першу чергу.

Крім того, суд приймає до уваги покликання приватного виконавця про те, що відповідно до норм ст.19 Закону України «Про заставу» та ст.7, 37 Закону України «Про іпотеку», у заставодержателя/іпотекодавця є право задовольняти свої вимоги за рахунок заставленого майна, в той час, коли боржник, при обгрунтуванні своєї скарги вказує на таке, як на обов`язок.

Також, варто зазначити, що на виконанні у приватного виконавця Баірової Н.М. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1304/2601/12 від 09.06.2018 року про стягнення коштів, а не звернення стягнення на майно, відтак, у суду відсутні підстави для зобов`язання приватного виконавця здійснити дії з продажу предмету іпотеки.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи, що виконавчі дії, вчинені приватним виконавцем в ході примусового виконання виконавчого листа №1304/2601/12 від 09.06.2018 року про стягнення коштів, здійснені з дотриманням чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги скарги не знайшли свого ствердження під час судового розгляду, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.259, 447-451 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

у задоволені скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. - відмовити.

Повний текст ухвали виготовлено 24.05.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Х.М. Мисько