Єдиний унікальний номер: 728/2274/18
Номер провадження 2/728/126/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Бахмацький районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючої судді Глушко О.І.

при секретарі Коваленко В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача -адвоката Мироненка С.В.

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки - адвоката Шелудька Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

10.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В своїй заяві вказав, що за час перебування в шлюбі, починаючи з 20.07.1996 року по 05.06.2013 року, 20.09.2004 року ними була придбана квартира за АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на відповідачку згідно договору купівлі - продажу. З часу придбання квартири і дотепер він постійно проживає у даній квартирі, зробив у ній капітальний ремонт, придбав меблі, сантехніку, а також сплачує за комунальні послуги. Про порушення свого права дізнався 24.11.2018 року, коли вирішив зареєструвати своє місце проживання в даному житлі, проте цього дня дружина повідомила, що він не має права на квартиру і вона належить тільки їй, оскільки з часу розірвання шлюбу минуло п`ять років. Так як про розірвання шлюбу він не знав, тому звернувся до Бахмацького районного суду із заявою про перегляд заочного рішення. Вважає, що строку позовної давності він не пропустив, оскільки проживає в цій квартирі, яка є його постійним житлом. Відповідно до положень ст. 60, 63, 69, 70, ч 2 ст. 72 СК України, враховуючи, що вищевказана квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, просив визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеної квартири.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Мироненко С.В. позовні вимоги підтримали і просили задовольнити їх із зазначених у позовній заяві підстав. Вважають, що строк позовної давності позивачем не пропущено, так як останньому не було відомо про наявність заочного рішення Бахмацького районного суду про розірвання шлюбу від 22.05.2013 року і його копію він не отримував. Зазначене рішення не оскаржував після залишення заяви про перегляд заочного рішення ухвалою суду від 25.03.2019 року без задоволення, так як не бажав зберегти сім`ю. Також зазначили, що позивач з 1996 року і до даного часу зареєстрований в АДРЕСА_2 , у своїх батьків. В зв`язку з перешкодами у отриманні останніми житлової субсидії, виникла необхідність змінити місце реєстрації. На його неодноразові прохання, відповідачка, як власник квартири, відмовляла йому у наданні згоди на його реєстрацію у вищевказаній квартирі, в зв`язку з чим він звернувся до суду із зазначеним позовом. Просили не вирішувати питання щодо стягнення судових витрат з відповідачки.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог і пояснила, що вказана квартира була дійсно придбана під час шлюбу, який заочним рішенням Бахмацького районного суду від 22.05.2013 року було розірвано. Рішення суду про розірвання шлюбу позивач отримував. Крім того, про його наявність вона повідомляла останнього. Підтвердила, що ОСОБА_1 з часу придбання квартири і до даного часу проживає у ній, незважаючи на те, що зареєстрований за адресою своїх батьків в с. Курінь. До неї особисто з приводу реєстрації в даній квартирі він не звертався. Ввважає, що позивач не має права на квартиру в зв`язку зі спливом строку позовної давності щодо поділу майна. Крім того, він може проживати у будинку батьків за місцем реєстрації, а вона власного житла не має. Питання про поділ іншого спільного майна подружжя після розірвання шлюбу вона не вирішувала, незважаючи на його наявність. Також не вирішувала питання щодо виселення позивача з даної квартири, так як вона є її власником.

Представник відповідачки-адвокат Шелудько Є.В. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні, так як позивачем пропущено строк позовної давності для подачі зазначеного позову і питання про його поновлення ним не ставилося. Крім того, позивачем не надано доказів щодо дати, коли він дізнався про порушення його права власності.

У визначений судом строк відповідачка відзиву не подала.

Вислухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, починаючи з 20.07.1996 року, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя (а.с. 6).

22.05.2013 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією заочного рішення Бахмацького районного суду, яке набрало законної сили 05.06.2013 року (а.с.7).

Ухвалою Бахмацького районного суду від 25.03.2019 року, яка набрала законної сили 25.03.2019 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 22.05.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишено без задоволення.

Під час шлюбу 20.09.2004 року ними спільно на підставі договору купівлі - продажу була придбана квартира за № АДРЕСА_3 за АДРЕСА_4 , яка зареєстрована на ім`я відповідачки ОСОБА_2 (а. с. 8). Факт придбання вказаного житла саме під час зареєстрованого шлюбу не заперечується і останною. Як було встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , починаючи з 1996 року і до даного часу зареєстрований в АДРЕСА_5 Чернігівської АДРЕСА_2 .

Нормою ч.3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності.

За приписами ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не дати прийняття постанови державного органу РАЦС ( ст.106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК).

Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Враховуючи, що позивачу ОСОБА_1 про порушення свого права як співвласника квартири, стало відомо саме у листопаді 2018 року, під час, коли відповідачка відмовила йому у реєстрції в зазначеній квартирі, тому, на думку суду, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав у межах строку позовної давності, передбаченого ч. 2 ст. 72 СК України та ППВСУ за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

При цьому суд відхиляє доводи представника відповідачки про відсутність доказів щодо дати коли саме позивачу стало відомо про порушення свого права на квартиру, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні позивач постійно, з часу її придбання і дотепер проживає у вищезазначеній квартирі, незважаючи на те, що зареєстрований за іншою адресою, чого не заперечували сторони в судовому засіданні, і сам факт звернення його до суду з даним позовом свідчить про наявність спору між ним та колишньою дружиною- відповідачкою по справі стосовно даного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки сторонами спірна квартира була придбана саме під час шлюбу, то за позивачем слід визнати право власності на 1/2 її частину, а іншу 1/2 частину залишити у власності ОСОБА_2

Питання щодо розподілу судових витрат не підлягає вирішенню, з урахуванням позиції позивача та його представника, які просили не стягувати з відповідачки коштів в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263 265 ЦПК України, ст. 368 ч. 3 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 69, 70 ч.1, 72 ч.2 СК України, п.п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та розподіл спільного майна подружжя», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області право власності на 1/2 частину квартири за АДРЕСА_1 , а іншу 1/2 частину зазначеної квартири залишити у власності ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено тільки вступну і резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , зареєстрована та проживає АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 23.05.2019 року.

Суддя О.І. Глушко